Prašau, pasakyk, kad pakankamai valgai.
PRIEŠ VIENERIUS METUS
Susiradai naujų draugų? Visi malonūs?
Nepersistengi su vakarėliais?
Mama, dabar negaliu kalbėti. Ir vėl vėluoju į paskaitas.
Vėl? Kaip suprasti „vėl”? Mieloji, nesusigadink reputacijos.
Jei neskambinėtum man kas 2 sekundes, tai nevėluočiau.
Žinau. Tik labai tavęs ilgiuosi.
Žinau, bet mano gyvenimas - čia, o tavo - Niujorke.
Nežinau, pradėk lankyti keramikos užsiėmimus ar imkis verslo.
Tu labai protinga. Tau pasiseks.
Arba išvykit su tėčiu į kelionę. Kur norėtum nukeliauti?
Pas tave, kitą savaitgalį.
Pakartosiu, mama, gyvenk savo gyvenimą.
Žinai, gal ir nebloga mintis.
Gal pavalgysime mūsų mėgstamame restorane.
Galėsiu likti viena diena ilgiau. Ką manai?
Keite? Keite, kodėl neatsakai? Alio?
Mama, dabar negaliu. Turiu eiti. Paskambinsiu vėliau.
Ką? Ne, ne...
Kartais didžiausi mūsų nuotykiai prasideda netikėčiausiu momentu.
Pažintis su nepažįstamu žmogumi.
Bejėgiškumo jausmas, kai mylimas žmogus ima slysti iš rankų.
Mes niekad nesiprašome į kelionę,
tačiau galiausiai ji atskleidžia tiesas, su kuriomis turėjome susidurti.
LAND OF WOMEN
Taigi, ką dabar darysim?
Nežinau. Leisk man... Leisk pagalvoti.
Per tą tavo galvojimą atsidūrėme čia, tad verčiau liaukis.
Gal paskambinkime tėčiui?
Mieloji, jau sakiau, tėtis pats paskambins, kai sutvarkys reikalus.
Mes turime sėdėti čia ir laukti.
Laukti čia? Tu rimtai?
Gerai tuomet. Viskuo pasirūpinta.
Galite eiti.
Viskas, damos.
Žiūrėkit, nebepažeiskit įstatymo. Nes bus įrašyta į jūsų bylas.
Pažiūrėk. Drebu iš baimės.
Amatas jūsų pasigailėjo, jis skundo nepateiks.
Koks jis malonus.
Bet kokiu atveju, nebenoriu jūsų daugiau pamatyti.
Turiu galvoje, nuovadoje.
Negaliu pažadėti. man niekad nesisekė būti gerai.
Man labai gaila dėl to, kas nutiko.
Bet aš prisimenu tik gerus dalykus.
Labai smagu vėl tave pamatyti, Džulija.
Ir susipažinti su tavim.
Ir man buvo labai malonu tave pamatyti.
Bet jau turime eiti, nes skubame.
Mes skubame, tiesa?
Tad viso, Andrė. Ir ačiū tau.
Kur skubam?
Nežinojau, kad mėgsti sėdėti kalėjime.
Norėjau kuo greičiau iš ten dingti.
Norėjai kuo greičiau pabėgti nuo žmogaus, kuris tave gerai pažįsta.
Čia - mažas miestelis, mieloji. Visi vieni kitus pažįsta.
Gerai. Taigi, koks tavo didysis planas?
Važiuosime namo?
Ne. Ne, važiuosime kur nors,
kur man nereikėtų kas dvi sekundes su jumis ginčytis.
Siūlau eiti į paplūdimį.
Pažiūrėsim.
Jei norime išvažiuoti, reikia padaryti du dalykus.
Atgauti automobilį ir mūsų pinigus.
Aš pasirūpinsiu automobiliu. Amatas sakė, kad mieste yra mechanikas.
- Tikrai? - Taip.
Puiku. Susitikime bare po valandos.
Mama, mudvi eisime į to idioto namus.
Duok man krepšį, mama.
Dieve mano.
Nagi, mama. Nagi, ateik.
Galvojau, nebenori jo akyse matyti.
Žinoma, jog nenoriu, bet pinigai - jo namuose.
- Pinigai už narkotikus. - Aš - ne narkotikų prekeivė, mama.
Gerai, tyliu.
Žiūrėk, žiūrėk! Gaidys su savo vištomis.
- Jos - moterys. - Senės.
Man jis nepatinka.
Akivaizdu, kad tik tau.
Nes aš - ne sena.
Arba tau reikia akinių. Jis atrodo nuostabiai.
Jis toks patrauklus.
Eime. Jis nemato.
Atsargiai, mama.
Gerai.
Ką darai?
Gerai. Štai.
Pro čia išlįsdavau ir eidavau į miesto mugę.
Nagi, lįsk.
Tu lįsk. Aš tavęs palauksiu prie paradinių durų.
Ką darysi, kai kas nors tave pamatys visą išsipusčiusią?
Aš ten nelįsiu.
Nori atgauti pinigus ar ne?
Tikiuosi, čia nėra vorų.
Tik ne vorai. Tik ne vorai.
Prisimenu senus laikus.
Būk atsargi.
Pažiūrėkim. Vaje... Gal yra šviesos?
Čia su vaikinais iš miesto smagiai pasilinksmindavome.
Kaip romantiška.
Kur paslėpei pinigus?
Pinigai. Pažiūrėkim. Galvok. Nagi, galvok.
- Pažiūrėkim, pažiūrėkim. - Mama, nesakyk, kad pamiršai.
Išgąsdinau tave? Taip ir maniau.
Žinoma, pamenu. Nagi. Ateik.
Nejuokinga.
Mama, čia nieko nėra. Tuščia.
Kaip suprasti? Negali būti. Pinigai negali išgaruoti.
Užteks!
Jų tikrai nėra.
Atsiprašau?
Reikia pagalbos. Patekome į avariją ir...
Tu ne per jauna vairuoti?
Ne, aš ne... Vairavo ji.
Mano mama.
Juokauju. Kur ji?
Ar žinai, kad tavo močiutė yra šio miestelio legenda?
Tu atrodai drovesnė.
Amerikietė, ką? Iš kur? Nes tavo tikrai keistas akcentas.
Aš užaugau Meksikoje.
Meksikoje. Taip ir galvojau.
Bet vėliau persikraustėme į Niujorką.
Mokausi Rod Ailande.
Rod Ailandas. Tu tikrai daug keliauji. Tai dabar mokaisi koledže?
Dar ne. Internatinėje mokykloje.
Kur vien merginos? Nieko sau, smagu.
Visai nieko.
Bet kitais metais noriu mokytis koledže, studijuoti menus.
Maža mergaitė nori būti menininke.
Aš - ne maža mergaitė. Man 17-a.
Gerai jau. Atleisk. Pajuokavau.
O tu ką studijuoji?
Studijavau. Nedaug, nes mokiausi užsienyje, Berlyne.
Ne tu viena daug keliauji.
Tačiau teko grįžti, nes mirė mano mama.
Nenorėjau, kad tėtis liktų vienas.
Garažas ir sunkvežimis - jo verslas. Tie bjaurūs dalykai - irgi jo.
TĖTI, NEVIRŠYK GREIČIO
- Eik jau... - Tik nesakyk, kad ir ji - tavo tėčio?
Ne, ji - mano, bet tėčiui irgi patinka.
Tavo tėtis irgi atvyko kartu?
Ne.
Viskas gerai?
Nesijaudink, mieloji.
Susipažinsit su mano merginos tėvais. Žinoma, kad jaudinuosi.
- Viskas bus gerai. - Žinoma, bus gerai.
- Kaip sekasi? - Labas, aš - Fredas.
Malonu susipažinti. Tonis.
- Gala. - Labas.
- Sveiki. - Malonu susipažinti.
- Taip. - Sveika, Mege.
Taigi, Keite, Megė minėjo, kad nori mokytis menų koledže.
Ir tu nori būti badaujančia menininke, a?
Mielasis, jos atėjo į svečius. Nebūk nemandagus.
Ji išties labai talentinga.
Džiaugiuosi, kad gali išreikšti save per meną.
Aš dirbu nekilnojamojo turto vystyme.
- Tikrai? - Taip. O jūs?
- Mano Tonis dirba statybose. - Ką gi.
- Man patinka susipurvinti rankas. - Taip.
Nors nevaikštau su kostiumu ir kaklaraiščiu,
sugebu išleisti savo mergaitę į tą brangią internatinę mokyklą.
- Mielasis. - Kas?
Vyras turi aprūpinti savo šeimą. Mūsų mergaitės nusipelnė geriausio, tiesa?
Galiu paklausti? Kaip sureagavote į Keitės prisipažinimą?
Prisipažinimą?
Kad ji lesbietė.
Pasakysiu atvirai.
Kai Megė mums pasakė, kad susitikinėja su mergina, apstulbome.
Tonis yra katalikas,
senamadis, tad iš pradžių tą žinią priėmė sunkiai.
Stengiuosi būti plačių pažiūrų, bet jos dar tokios jaunos.
Gal tai laikina?
Bet džiaugiuosi, kad ji susipažino su Keite.
Ji labai miela ir moteriška.
Turiu galvoje, džiaugiuosi, kad neparsivedė vienos iš tų,
kurios rengiasi kaip fūristai. Suprantat, ką turiu galvoje?
- Labas. - Labas.
Labai džiaugiuosi, kad smagiai bendraujate.
Jie tikrai labai malonūs.
Taip, žinoma.
Gerai, kas yra?
Mieloji, tikrai manai, kad Megė yra tau tinkamas žmogus?
Kodėl klausi?
Gal vertėtų susipažinti su daugiau žmonių, kol rasi tikrai tinkamą.
Nes Megė nėra tinkama?
- Ne tą norėjau pasakyti... - Ne, bet pasakei. Pasakei, mama.
Ar gali bent pamėginti truputį dėl manęs pasidžiaugti?
Ar jie tau atrodo netinkami?
Nieko sau, mama.
Tikrai nepamirštama diena.
Ne... Mieloji...
Bubu. Na ir vietelė.
Kas?
Kas negerai?
Mama. Štai kas negerai.
Ji manęs negirdi,
ji nesugeba suprasti kitų.
Pameni...
Pameni, kai pasakei jai apie norą pasikeisti lytį?
- Taip, žinoma, pamenu. - Taip.
Ir tą dieną, kai tą pasakei, aš tiesiog...
Vaje, negalėjau to suvokti.
Supranti?
Tuomet tavo mama, ji aiškiai parodė,
kad jei aš tam prieštarausiu, tai problema bus mano,
o ne tavo.
O prieštaravai?
Jei atvirai, taip.
Taip, aš bijojau.
Taip, aš nenorėjau, kad kentėtum.
Ir aš nesupratau, kas dedasi tavo viduje.
Ir aš jaudinausi.
Taip, jaudinausi, kad negalėsiu tavęs apsaugoti.
Ir viskas. Tik to mudu su mama ir tenorėjome.
Apsaugoti tave.
Aš tave myliu.
Ir aš tave myliu.
Ateik. Nagi.
- Myliu tave, tėti. - Taip.
Galiu pasinaudoti tavo telefonu? Mano neveikia.
Žinoma. Nors ryšys čia prastokas.
- Alio? - Mege!
Keite, ačiū Dievui. Aš taip jaudinausi. Tau viskas gerai?
- Ne, negerai. - Kas nutiko?
Mano mama išsikraustė iš proto. Turiu kažkaip iš čia ištrūkti.
Gerai. Nesijaudink. Pakalbėsiu su tėčiu ir nupirksiu tau bilietą.
Važiuok į oro uostą. Viskas bus gerai.
Ei! Viskas paruošta!
Paskambinsiu tau vėliau, gerai?
Gali man padaryti dar vieną paslaugą? Nuvežti į oro uostą?
Ei!
O Dieve.
Ei!
Ei, stok! Ei!
Mano draugė amerikietė.
Nekaip atrodai. Prastokai miegojai?
- Kur pinigai? - Kokie pinigai?
Pinigai, kurie buvo virtuvėje, jų nebėra!
Mano virtuvėje? Vėl įsibrovėt į mano virtuvę?
Paklausyk. Paklausyk! Palauk!
Nekeisk temos. Tu esi vagis.
Po galais, ta amerikietė.
Vos pasirodė, ir jau ėmė visus smerkti.
Tas žmogus - begėdis. Jis pavogė mano pinigus!
Jei ką, tai jis nieko nepavogė.
- Tu buvai mums skolinga. - Per tave praradome daug vynuogių.
Taigi, paklausyk. Grįžk, iš kur atvykai.
Tie pinigai priklauso mums.
Gerai... Ne, ne. Ką? Ne. Mano pinigai!
- Taip, kurgi ne. - Pala... Naujas traktorius?
Taip. Gražus, tiesa? Kažkokia savižudė vairuotoja neseniai suniokojo priekabą
ir neturėjo draudimo.
Tad ji turėjo nupirkti naują. Nemanai?
Kiek jis kainavo? Krepšyje buvo 50 000 dol.
Buvo ir daugiau išlaidų. Reikėjo šio bei to vyninei,
pakeisti spynas name.
Nes vis įsilaužia kažkokia gentuza.
„Gentuza”? Ką reiškia „gentuza”?
Jis sako, kad esi negeras žmogus!
Ačiū.
Aš? Gentuza? Tu! Tai tu - gentuza!
Manai, esi Džordžas Klūnis su savo pasidabruota barzdele
ir savo pasipūtėliška šypsenėle, apsuptas pulkelio vištų.
Taip, jūs, kudakuojančios aplink.
Esi šūdžius. Atiduok man pinigus!
Dabar tai - mano pinigai.
Tai dabar jau ir angliškai moki? Kodėl iškart nesakei?
Nes nenorėjau.
Ir, beje, nesu šūdžius.
Vaje. Visi susirinko čia.
Visa miestelio grietinėlė.
Kaip sekasi, Džulija?
Puikiai. Nematai? Priešingai nei kitoms.
Liaukis. Tau tiek pat metų kaip Ramonai.
Tu - vagis. Tučtuojau atiduok mano pinigus.
Arba kas? Gal vėl iškvieskime policiją?
Nori visiems papasakoti, iš kur gavai 50 000 dol.
100 dol. kupiūromis?
Gerai, damos. Grįžkim prie darbo. Dar daug liko skinti.
Tu - vagis!
Kur čia tualetas?
Štai ten.
Ačiū.
Sveika, Montse.
Labas.
Norite vyno?
Taip, taip.
Nagi.
Atsiliepk dėl dukters.
Mieloji. Įpilk mano dukrai taurę.
Ji išmano apie vynus. Turi nuosavą vyno parduotuvę.
- Ne, ačiū... - Gaminame jį čia, savo kooperatyve.
Ačiū.
Neskanus?
Ne... Taip!
Taip, jis gana stiprus
ir labai įdomus.
Taip. Taip sako.
Ir žmonės dar už jį moka?
Buvo ir geresnių laikų, bet mes susitvarkysime.
Išgerkime už Džuliją ir Galą - mūsų naujas klientes.
Jau pirmas jūsų vakaras La Mugoje baigėsi kalėjime.
Čia tai bent prisistatymas.
Viskas per tą ūkininką.
- Nekenčiu jo. - Amato?
Manau, jis mielas. Man jis patinka.
Mama, jis viską iš mūsų pavogė. Jis negali tau patikti.
Kai jis apsigyveno miestely, aš irgi galvojau, kad jis nemandagus.
Tačiau tuomet jis labai daug padėjo kooperatyvui
ir tikrai labai stengėsi įgyti kaimynų pasitikėjimą.
Be to, kai geriau jį pažinsite, pamatysit, kad su juo smagu. Jis puikiai gamina.
Taip. Jo lęšiai buvo labai skanūs.
Mama.
Jis nupirko namą be mano mamos sutikimo.
Netiesa, mieloji.
Mariona pasakė jam, kad yra vienintelė savininkė, kad Džulija mirusi.
Ką ji pasakė?
Neturiu žodžių.
Taip kalba.
Mariona!
Mariona, atidaryk duris!
Mieloji, ji visiems pasakė, kad aš mirusi. Tikrai nenori manęs akyse matyti.
Mariona!
Ką judvi čia veikiate?
Ketinau tavęs paklausti to paties.
Argi šis namas nepriklauso...
Tai - mano namas.
Ne, tai - Marionos namas.
Tu - mano dėdė?
Į mane nežiūrėk. Aš nežinojau.
Bet tu uždarei mus į kalėjimą! Mes - tavo šeima!
Įstatymas yra įstatymas. Tikiuosi, nepykstat.
- Pakviesčiau judvi kavos, bet... - Ar Mariona namuose?
Taip, bet tai prasta mintis. Jei atvirai...
Ji - tikrai tavo dukra.
Mama.
Mariona, pas tave atėjo svečių.
Tūkstantį kartų prašiau nepalikti pravirų durų.
Taip į vidų patenka parazitai.
Nereikėjo ateiti.
Aš jau grįšiu į nuovadą, nes vyksta kortų čempionatas.
Sveika!
Praėjusį kartą neprisistačiau.
Esu Gala, tavo dukterėčia. Malonu susipažinti.
Sveika, Mariona. Kaip laikaisi?
Puikiaiki dabar. Ko norit?
Būtų smagu apsikabinti.
Neabejoju, kad atėjote ne apsikabinti.
Pasakyk jai.
- Pasakyk apie namą. - Ne, tu pasakyk.
- Mama, ji - tavo sesuo. - Tai buvo tavo mintis.
- Ji - tavo sesuo. Pirmyn. - Tu. Aš nenoriu.
Gerai.
Tu pardavei namą neteisėtai.
Taip, žinau.
Tu melavai, kad mano motina mirusi.
Kai žmogus būna dingęs ilgiau nei penkerius metus,
teisiškai jis laikomas mirusiu.
Aš iš tavo motinos nieko negirdėjau 40 metų.
Nė vieno skambučio, nė vieno laiško.
- 40? Mama... - Mieloji...
Sakei, kad retkarčiais pasikalbat.
Atleisk. Ta mano galva... Praradau laiko nuovoką.
Bet negaliu patikėti, kad nė karto jai nepaskambinai.
Minutėlę. Tu čia atėjai barti mane ar ją?
Gerai. Taip.
Mariona, suprantu, kad pyksti, bet tu neturėjai teisės...
Gal gali patraukti bites?
Jos - kaip žmonės. Jei palieki jas ramybėje, jos negelia.
Norit dar kažko ar jau išeinat?
Tai paliksi savo seserį gatvėje?
Ji man - nebe sesuo.
Gerai, taip. Turbūt nesupranti, kas išties nutiko.
Ji išvyko toli, viena, nėščia.
Nėščia?
Jai tikrai buvo labai sunku.
Mano tėtis mirė, ji buvo dar labai jauna ir...
Ei, ei.
Štai ką jai pasakei?
Kad tapai našle?
Ir dar sakot, kad aš - melagė. Nešdinkitės.
Sakiau, kad nereikėjo eiti.
Kodėl ji sakė, kad melavai?
Neklausyk jos. Kai pyksta, ji prišneka nesąmonių.
Tavo tėtis mirė tau dar negimus. Sakiau tūkstantį kartų.
Sakei. Taip.
Tavo tėtis - miręs. Neabejoju.
Įrodyk.
Kai supratau, kas vyksta, jis jau skendo.
Aš, žinoma, išplaukiau į krantą.
Jis taip ir neišmoko plaukti, vargšelis.
Jie viską padarė, kad jį išgelbėtų,
bet tavo tėtis jau buvo miręs.
Tu sakei, kad jį ištiko širdies smūgis.
Taip. Iš baimės jam sustojo širdis. Todėl jis ir nuskendo.
Neįsivaizduoji, ką reiškia matyti, kaip tavo mylimiausias žmogus
miršta tavo akyse.
Kokia nelaimė.
Jis mirė nežinodamas, kad buvau nėščia.
Jis buvo nuostabus žmogus.
Esi tėčio dukrelė, tokia kaip jis.
Mama, jis mirė 1912 m.
Tu paskaičiuosi, ar man paskaičiuoti?
Pasakyk man tiesą, mama. Kas vyksta?
Džulija, tu nėščia.
Kaip taip gali būti?
Nemanau, kad turiu aiškinti, kaip viskas vyksta.
Klausyk, tai - mažas miestelis.
Po kelių savaičių pilvukas ims matytis,
kaimynai pradės kalbėti.
- Kalbėti? Jie jau dabar kalba. - Tu žinai, kas tėvas, tiesa?
Pakalbėk su juo. Ar verčiau man pakalbėti su tavo mama?
Ne. Ji mane išmes arba privers atiduoti kūdikį vienuolėms, Oriolai.
Tai ką darysi?
Mama, pasakyk man tiesą.
Džulija Čatart, kas yra mano tėvas?
Nežinau! Nežinau. Mano galvoje viskas susimaišė.
Be to, tada buvau laisva mergina.
Bendravau ne su vienu.
Todėl išvykai.
Nenorėjau, kad mus išskirtų. Tave būtų atidavę vienuolėms.
Buvo kiti laikai. Mano motina būtų mane išmetusi.
Norėjau apsaugoti Marioną.
Marionai čia geriau sekėsi. Ji čia turėjo viską.
O aš ką galėjau pasiūlyti?
Gyventi namelyje ant ratų, visą dieną plušti ir vos sudurti galą su galu?
Mes tą ir darėm.
Taip.
Tai tu jai nėkart nepaskambinai?
Keliskart bandžiau, bet kaskart buvo vis sunkiau.
- Ką būčiau jai pasakiusi? - Tiesą.
Gala, mieloji, atleisk man, prašau.
Gala, liaukis. Aš tuoj nualpsiu.
Aš užaugau be tėvo, mama. Ar supranti, kaip man buvo skaudu?
Manai, man buvo lengva? Manai, buvo smagu tau meluoti?
Nežinau. Atrodo, kad taip.
O ten ne mūsų automobilis?
Ei!
Stok!
Ei!
Tai - mūsų automobilis.
Jis jums tikrai taip patiko?
Stiprokai jį apdaužėte, nežinau, ar man pavyks jį sutaisyti.
Nuostabu.
Eime, mama. Keitė mūsų laukia bare.
Jei laukiate Keitės, tai ji išvyko.
- Nuvežiau ją į Barselonos oro uostą. - Ką?
Kad ją kur!
Ji sakė, kad skrenda namo.
Dieve mano. Klausyk, galėtum mus nuvežti į oro uostą?
Klausykit, man labai gaila dėl jūsų šeiminių nesutarimų,
bet tai - tralas, ne taksi automobilis.
Prašau, tai - skubus atvejis.
Taip, bet aš jau ir taip daug sugaišau, o turiu marias darbo.
Ei! Tu gali jas nuvežti į oro uostą, tiesa? Žiūrėk.
Ne. Ne, ne. Tik per mano lavoną.
Su juo aš niekur nevažiuosiu.
Tikiuosi, ji dar neišskrido.
Ką, moki važiuoti tik traktoriaus greičiu?
Galime važiuoti greičiau?
Nesijaudink, bičiuli. Neklausyk jos. Ir ačiū, kad mus paveši.
Taip bent jau tikrai žinosiu, kad ji toli nuo mano namo.
Atleisk. Aš garsiai pasakiau?
Negaliu patikėti, kad ji išvyko niekam nieko nepasakiusi.
Įdomu, iš kur išmoko.
Nežinau. Gal iš tavęs, mama.
Nežiūrėk į mane šitaip. Tai per tave ji išvyko.
- O ką turėjau daryti? Surišti ją? - Turėjai pasakyti jai tiesą.
Negali jai liepti likti čia ir pradėti viską iš pradžių,
tikėdamasi, kad ji sutiks.
Žinoma, ji nori grįžti. Ji ilgisi savo pasaulio, draugų.
Ir nori pasikalbėti su tuo idiotu Fredu.
O Fredas...
O tau kas? Čia - asmeninis pokalbis.
Atleisk. Tik keista matyti, kad ginčijiesi ne tik su manimi.
- Fredas - jos kvailas vyras. - Nevadink jo šitaip, mama.
Per jį atsidūrėme čia.
Jis visad tave apkvailina su ta savo šypsenėle ir... Negaliu jo pakęsti.
O tada darė ką panorėjęs tau už nugaros.
Netiesa. Aš pažįstu savo vyrą.
Tikrai? Tai pasakyk, ką tas šunsnukis pridirbo šįkart?
Gala, kas vyksta?
Žinai, ką supratau šiandien, būdama 45-erių?
Tai dabar jau nebe asmeninis pokalbis?
Mano tėvas - ne miręs. Jis - gyvas ir gali būti bet kur šiame mieste.
Jus vežti - vienas malonumas. Tikra pramoga.
- Mama, palauk čia. - Nėra už ką.
Mieloji, suprantu, kad pyksti, bet negi dėl to mane paliksi?
Palauk su Amatu, kol aš surasiu Keitę.
Ne, ne. Aš jus atvežiau, bet turiu grįžti į kooperatyvą.
O tavo motinai auklės nereikia.
Taip, reikia. Nepalik jos vienos!
Praeikite.
Ei. Bilietą.
Turiu pasikalbėti su dukra. Ji nori išskristi. Skubus atvejis.
Ponia, be bilieto čia nepraeisite.
Nesakyk, kad pavėlavai.
Mama, man reikia pinigų bilietui.
Neturiu, viską išleidau bare.
Ką tu sakai?
Ne, aš nieko neturiu!
Jei Keitė nori grįžti mokytis, tai - jos sprendimas.
Be to, ji - jauna, turbūt ilgisi savo merginos.
Verčiau paleisk ją. O mudvi galime eiti į paplūdimį.
Neisim į jokį paplūdimį!
Tenoriu patekti į oro uostą, kol Keitė dar neįsėdo į lėktuvą.
Darai klaidą. Paplūdimys tau praverstų labiau, nes esi labai įsitempusi.
Žinoma, kad esu įsitempusi.
Jei ji įsės į lėktuvą, nebegalėsiu jos apsaugoti.
Ačiū, kad leidi pasiskolinti mano pačios pinigų.
Matai? Jis - geras vyrukas.
Pradedamas laipinimas į „Almarch Airwaves”
ALM skrydį nr. 8077 į Bostoną.
Prašome eiti prie B34 vartų.
Pradedamas laipinimas į ALM skrydį nr. 8077 į Bostoną.
Visus keleivius prašome ateiti prie B34 vartų.
- Keite, ką, po velnių, darai? - Mama, ką tu čia veiki?
Ką veikiu? Ką tu veiki?
Būtum išskridusi niekam nieko nepasakiusi?
Turiu tau viską pasakyti, nors tu man nieko nesakai?
Mama, mano gyvenimas - ten.
Ir jei negali sumokėti už mano mokslus, nieko tokio.
Aš susirasiu darbą arba... Gausiu stipendiją.
Bet negaliu taip imti ir palikti savo gyvenimo. Ar Megės. Aš ją myliu.
- Tu negali grįžti. Tu nesupranti. - Ne, tai tu nesupranti.
Mama, pameni, ką reiškia ką nors mylėti? Tėtį?
- Ar tu apskritai jį kada mylėjai? - Palauk, taip nesąžininga.
Žinai, kas nesąžininga? Kad melavai man, norėdama prisivilioti čionai.
Skrendu pas Megę, patinka tau tai ar ne.
Per tavo tėtį ir atsidūrėme šitame chaose.
Žinau, kad nepasakiau...
Tik...
Ačiū.
Klausyk, tai, kad neturime pinigų yra mažiausia mūsų bėda.
Tavo tėtis yra skolingas pinigų kažkokiems vyrukams.
Meluoji.
Kodėl, manai, atitempiau jus čia? Manai, aš noriu būti tame mėšliname miestelyje?
Ne, atvežiau mus čia,
nes pamaniau, kad čia jie mūsų tikrai neieškos.
Negali dabar grįžti. Per daug pavojinga.
Kaip suprasti „pavojinga”?
Tie vyrukai, kuriems tavo tėtis skolingas, atrodo tikrai baisūs.
Ir, atrodo, jie padarys bet ką, kad susigrąžintų pinigus,
taigi, nesibodėtų mus nuskriausti.
O kaip tėtis?
Skambinau jam tūkstantį kartų.
Jo telefonas išjungtas.
Manai, tie žmonės kažką jam padarė?
Ne, mieloji. Ne. Tavo tėtis gali pats savimi pasirūpinti.
Neabejoju, kad jis sugalvos planą, kaip viską sutvarkyti.
Bet, klausyk, tokia yra tiesa.
Tad turi likti čia ir duoti man truputį laiko.
Atleiskite, ponia.
Lėktuvas jau tuoj išskris. Jūs skrisite ar ne?
Žinojau, kad negali gyventi be savo močiutės.
Važiuojam.
Duok man ranką.
Dabar turiu grįžti.
Kur jus nuvežti?
Nežinau.
Neturime nei namų, nei pinigų.
Geriau buvo kalėjime. Ten turėjome lovą.
Pažiūrėkit sekundėlę Golfą. Aš tuoj grįšiu.
Žinau, kad gailėsiuosi...
bet name - daugybė kambarių.
Galiu suorganizuoti lovą.
Tai dabar nusprendei būti malonus?
Nenori, netikėk, aš esu malonus. Negerai pradėjome.
Įdomu, kodėl. Tu gyveni mūsų name. Tu pavogei mano pinigus.
Tu irgi nebuvai mieliausia būtybė.
Bet atleidžiu tau, nes suprantu, ką reiškia elgtis desperatiškai.
Kooperatyve dabar - sunkūs laikai,
ir visas miestelis nuo jo priklauso. Todėl...
aš pasiskolinau tavo pinigus. Žinau, kad taip elgtis negalima.
Bet aš grąžinsiu skolą, kai gausime pinigus už vyną, gerai?
Duok man... Nežinau, duok man...
kelis mėnesius.
Tik kelis mėnesius?
Ar tai... Ar tai tas pats vynas, kurį parduoda bare?
Taip.
Tuomet mano pinigų niekad neatgausi.
- Kodėl? - Nes jūsų vynas - blogas.
Per daug alkoholio, jis per sausas.
Gera naujiena ta, kad vynuogės - geros.
Tad kaltas esi tik tu.
Žinai, ką? Jau gailiuosi, kad maloniai su tavimi elgiausi.
Palauk. Galiu patobulinti jūsų vyną.
Žinau, kaip. Aš išmanau apie vyną.
Turiu savo parduotuvę.
Turėjau parduotuvę.
Galiu padėti parduoti daugiau.
Nesakyk, kad esi vyno ekspertė.
Tu daug ko apie mane nežinai.
Man praverstų daugiau darbuotojų.
Tai važiuojam ar ne?
Atsargiai.
Puiku. Apsistosime vaiduoklių name.
Čia - geriausias kambarys?
Jis buvo mano.
Leisiu jums įsikurti.
Eime, Golfai.
Džulija, kur tu eini?
Ką darai?
Atleisk, Mariona.
Kur išsiruošei su visais tais daiktais?
- Į Ameriką. - Į Ameriką?
Negaliu likti La Mugoje. Daugiau nebegaliu.
Todėl šitaip išvyksti? Naktį, su niekuo neatsisveikinusi?
Džulija, kas vyksta?
Tu nesuprasi.
- Aš važiuosiu su tavimi. - Ką?
- Sakau, kad važiuosiu su tavimi. - Ne. Ne, tu niekur nevažiuosi.
Stok.
Aš negaliu be tavęs gyventi, Džulija!
Mariona!
Aš nenoriu būti toli nuo tavęs.
Padarykim taip.
Aš važiuosiu pirma.
Kai susirasiu, kur gyventi, parašysiu tau.
Tuomet galėsi atvažiuoti tu.
- Džulija... - Pažadu.
Tu tikrai manai, kad tėtis viską sutvarkys?
Taip, žinoma, mieloji. Neabejoju.
BARSELONA 20.45 ATVYKO
Labas, mieloji.
Tėti, Keitė neįsėdo į lėktuvą.
- Man baisu. - Gerai, nusiramink. Nusiramink.
Ne. Aš nenusiraminsiu. Keitė sakė, kad pateko į bėdą.
Ką gi. Žinai, kur ji?
Ji tepasakė, kad yra kažkokiame vyno miestelyje Katalonijoje.
Bet ji su savo mama, tiesa?
Taip, su mama ir močiute.
Paklausyk, mieloji, praėjo vos kelios dienos.
Neabejoju, kad yra kažkoks paaiškinimas.
Ji netrukus su tavimi susisieks. Tad kol kas nepanikuokim.
Gerai, tėti. Gerai.
Paklausyk, aš dabar susitikime,
bet paskambinsiu vėliau, ir mes viską išspręsime. Pažadu. Gerai?
- Myliu tave, mieloji. - Viso.
Kadangi Fredas dingo kaip į vandenį,
mums liko vienintelis variantas.
Surasti jas.
- Tikiuosi, alkanos. - Labai. Mirštu iš bado.
Skaniai kvepia.
- Taip, tikrai. - Imk.
- Užteks? - Taip, gerai.
Nenoriu tiek daug.
Užsičiaupk ir valgyk, mieloji. Tu dabar augi.
Mano amžiuje viskas kitaip. Būni tik storesnė arba plonesnė.
Dar, dar. Negailėk.
Ačiū, gražuoli.
Labai skanus. Miela.
Skanaus.
Nori?
Žinoma.
Skanu, ką? Tas vyrukas dieviškai gamina.
Ateik.
Skanu?
PAGAL S. BARNEDOS KNYGĄ „LA TIERRA DE LAS MUJERES“
Išvertė Akvilė Katilienė