- Fred? - Szia, bébi!
Egy megbeszélésre tartok. Tök jól megy minden.
TIZENHÉT ÉVVEL KORÁBBAN
Kicsim, alig hallak. Elég tré a vonal.
- Mi? - Megindultak a fájások!
Gala, nem hallak!
Majd hívlak, jó?
- Imádni fogod Mexikót! - Ne! Ne, ne, ne! Le ne tedd!
Fred!
Jézusom!
Ó!
Gala Scott.
- Első gyermek, Mrs. Scott? - Igen, igen.
Ne hívjunk fel valakit? Nem kéne egyedül lennie.
De.
Ideje, kicsim!
Nem értettem, mi annyira sürgős.
Remek lapjárásom volt a blackjack asztalnál.
Egy éve nem beszéltünk.
Soha nem hívsz. Az esküvőmre sem jöttél el.
Az a fura, hogy egyáltalán hívtalak.
Ne, ne, ne! Ne, ne!
Tartalékold az erődet! A java még most jön.
Nyugi, nyugi, nyugi! Lazulj el!
A neheze hátravan, nehogy kiborulj itt nekem!
Ha már itt tartunk, nem semmi alak a kedves férjed.
Mexikóban van. Üzleti úton.
Aha. Üzleti úton Mexikóban? Szórakozásból inkább.
Hát tudod, már bánom, hogy felhívtalak.
Hát, késő bánat, mert nem megyek sehová.
Ne, ne!
Semmi baj! Légy erős!
Remekül csinálod. Nagy levegő! Jó. Remek!
Minden rendben.
- Hát szia! - Itt a kisfiad. Tessék!
Szia!
Ó, de cuki!
Szia, kisfickó! Hát szia!
Lehet, csak a hormonok mondatják, de...
Örülök, hogy itt vagy velünk, anya!
Te is nagyon hiányoztál, kicsim.
Mostantól mindig együtt leszünk.
Mit hümmögsz?
Fred azért van Mexikóban, mert... van ott egy meló.
Előkészíti a terepet, hogy Mexikóvárosba költözhessünk.
Nem számít.
Tudod, miért?
Mert többé nem akarok távol lenni tőled.
Pláne úgy nem, hogy ez a kisördög itt van velünk.
Mondok én valamit.
Örülök, hogy fiú.
Jóval könnyebb az életük.
LAND OF WOMEN
Esküszöm, megőrjít!
Maga gyárilag kattant. Nem az én saram.
Maguknál így szokás bocsánatot kérni? Eszem megáll.
Mi történt?
Anyád úgy döntött, átrendezi a házamat.
Egy: a mi házunk. Kettő: jobb így.
Az energia. A fengsuj.
- A Kondo-módszer. - Kezdi már.
Gőzöm sincs, miről beszél.
A lakberendezés nem a maga asztala, de majd mi segítünk.
Tessék! Most már láthatja a földeket.
Egész nap azokon dolgozom.
Ha végre hazaérek, nem ezt akarom látni.
Visszapakolná úgy, ahogy volt?
Nem, mert így jobb.
Ugye?
Nem rossz.
Tessék, még a kutyának is bejön!
Áruló. És te is az vagy.
Holtfáradt vagyok.
Egész éjjel ezzel foglalkoztam.
Miért nem aludt, mint minden normális ember?
Mert nem tudtam.
Abban a hupákolásban.
Energikus kis estéjük volt, meg kell hagyni.
Megállás nélkül, mint a nyulak!
Már értem, miért mosolyog feszt Montse.
Nem tudtam, hogy együtt vagytok.
Ez az én végszavam.
Nem, nem, nem, nem. Mi nem... nem... nem vagyunk együtt.
Ugye? Nos... Mi...
- Ágyasok. - Anya!
- Nagyon közeli barátok. - Értem. Kösz.
A városiak nem tudnak róla. Nem akarjuk, hogy pletykálkodjanak.
Unatkoznak errefelé a népek, állandóan fecsegnek.
Komolyan? Nem mondod!
De most tényleg mennem kell. Ki kell nyitnom a bárt.
- Megyek veled. - Hova, hova?
Dolgom van, anya!
Nem tartozik minden rád.
- Ki után következem? - Utánam.
Julia unokája.
CSENDET KÉRÜNK
Figyelj, kölyök!
Sajnálom a tegnapit. Sokat jár a szám.
Semmi gáz.
Csak értem álltál ki.
Én lefagytam.
Amikor ilyesmi történik,
nem tudom, mit tegyek.
Lehet, elő kéne venni a legendás Xatart-gerincet.
Mert az anyád és a nagyanyád kőkemények.
A nagyi igen, de anyám más.
Gondolod?
Átutazott veled a fél világon, hogy újrakezdhessétek.
Két bátor, konok csaj.
A vontatómba merek fogadni, hogy ugyanolyan vagy belülről, mint ők.
Pedig nagyon nem.
A tranzíció miatt, érted.
Tudod, hogy értettem.
Ha nem tetszik valami, nyisd ki a szád, Kate!
A nagyid mit tenne?
Hé, hát a sor?
- Ez meg mi? - Nyisd ki!
Elnézést, nem ronthatsz be!
Sokan várnak, és be kell tartanom...
Bocs, hogy ilyen faragatlan vagyok.
Neked aztán jó vastag a bőr a pofádon!
Jöjjenek bátran, hölgyeim! De gondolják meg minden szavukat!
Ugye nem akarják, hogy valaki elkotyogja őket?
- Jó... Bezárnád az ajtót? - Nem. Nem, nem, nem.
Ez rájuk is tartozik. Ugye nem akarják, hogy a szomszéd
a húgyúti fertőzésükről,
a kiütéseikről vagy az aranyerükről pletykáljanak?
- Nem örülnének neki, mi? - Sajnálom!
Oké? Sajnálom! Becsukod végre?
Nem bocsánatkérésért jöttem.
Üdvözlégy Mária, kegyelemmel teljes!
Szeplőtelenül fogantatott.
Oldozzon fel, atyám, vétkeztem!
Sajnos nem mostanság.
Julia!
Soha nem hittem volna, hogy egyszer itt látlak.
Fontos dolgot kell elmondanom, atyám.
A lányom?
Jézusom, ez lehetetlen!
Nagyon is lehetséges.
A másik jelölt meddő.
És nincs harmadik.
- Nem emlékszel a szénaboglyára? - Kérlek, Julia!
Ide járnak emberek. Meghallják!
Ne pánikolj! Nem akarok tőled semmit.
Illetve ha ki akarsz segíteni...
mert, ugye, ez idáig én gondoskodtam róla... az beleférne nekem.
Most pénzt kérsz?
Nem, dehogy!
Az adománydobozból is kivehetsz.
Mindegy, látom, hogy ódzkodsz! Hagyjuk!
Nem akarok botrányt, nyugi!
Csak azt akartam, hogy tudd.
Nem baj, nagy híve vagyok a gyónásnak, de ez...
Ja, ezt nem lehet két Üdvözléggyel elintézni. Sejtettem.
Sajnálom, oké?
Tudom, hogy mondhattam volna hamarabb. De az idő úgy elröppent...
Az a helyzet,
hogy az emlékeim jönnek-mennek...
És nem tudom, mi fog éppen eszembe jutni.
Ezért igyekszem rendezni a dolgokat,
mielőtt örökre eltűnnek az emlékeim.
Bocs, hogy nem tudott tőlem aludni.
Nem gáz. Nem maga tehet róla.
Jó, részben igen,
de megállás nélkül járt az agyam.
Érthetően.
Fred és az a nő?
Rengeteg dolgunk van.
Edna pár hét múlva itt lesz, a bor meg még a fasorban sincs.
Be kell gyűjtenünk az összes házi bort.
Aha.
Azt elfelejtheti.
- Miért? - Mert nem kedvelik magát.
Nem is értem, miért.
Oké, oké.
Rosszul nyitottam, de tudok bánni az emberekkel.
Nalda! Ragyogóan fest ma!
Csinált valamit a hajával?
Rendesen... csillog.
Mit akar itt?
Figyeljen!
A legjobb amerikai borkereskedő jön el a borászatba,
és a legjobb bort kell eladni neki.
Szóval szükségünk van a maga házi borára.
Nahát! Hú, sokat bírhat inni az a nő!
Ja, nem, nem, nem.
A maguk házi bora rémes. Ihatatlan.
De a tavalyi szürettel összekeverve pompás bort kapunk.
Nalda, ugye a legjobbat akarja a borászatuknak?
Szükségünk van magára.
Számítunk magára.
Mondja meg az amerikainak, hogy ez az én borom!
Amit Paco iszik! És egy cseppet sem kap belőle.
- Ne, Nalda... Várjon már! - Viszlát!
Nalda...
Már látom.
Tényleg tud bánni az emberekkel.
Nézd, Nalda! Nem akartam elmondani, de nincs más választásom.
Ramona és Úrsula nekünk adják a borukat, hogy a férjeik ne igyanak annyit,
és hogy... fogyjanak.
Valóban?
Nalda már ideadta az összes borát,
és azt mondta, magának még van abból a csodás házi borából.
Csodás? Semmi íze.
És még ez mondja, hogy ért a borhoz?
Azt mondta, maga szívesen ideadná.
Hogy a férje ne igyon annyit.
És mellé még hízik is.
Szevasz, Pep!
Hogy vagy?
Hahó!
Van súlya.
Oké, háromra!
- Egy, kettő, három! - Ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne!
Ne, ne, ne! Ne!
„Egy, kettő, három, és!” Nem „egy, kettő, három!”
Mindig „egy, kettő, három!”
Nem, „egy, kettő, három, és!”
Ez az amcsi verzió, mi?
- Jól van? - Ja, ja. Sose jobban.
Mutassa csak!
- Ne, ne, ne, ne! Hozzám ne érjen! - Nyugi! Ne mozogjon!
Tudom, mit csinálok.
Jobb már?
Hé! Mit tapizza?
Hozom a többit.
- Eszébe ne jusson! Foglalt a pasi. - Foglalt?
Montséval járja a „trocotrót”.
- „Troco” mi? - Együtt vannak, na!
Szóval szálljon le róla!
Férjnél vagyok, Ramona.
Na és? Maga Julia lánya.
És az az alma nem esik messze...
Inkább segítsen!
- „Egy, kettő, három, és!” Mehet? - Mehet.
Nagyi! Nem fogod elhinni, mit szereztem!
Kicsim! Vendégeink vannak.
Micsoda fess fiatalemberek, nem?
Édesanyád barátai.
Mizu?
Nagyi,
szerintem ezek a pasik üldöznek minket.
Üldöznek?
Hol van az anyád, aranyom?
Ezt a hordót használjuk majd.
Fudre.
Üres, ki kell suvickolni. Mire kell magának?
Hát a fud... Szóval ebben
fel tudjuk gyorsítani az érlelést.
Jobb íze lesz a keveréknek.
És még jól is néz ki a borászatban.
Tök autentikus.
Rusztikus.
Innen el kell pakolni a dobozokat, és alaposan felseperni.
Szóval a házam átrendezése után
- következhet a borászat. - Sok mindenhez értek.
Nem kétlem. Például gyorsan az agyamra tud menni.
Gondoljon már bele!
Edna... a legjobb borszakértő... ellátogat a borászatunkba.
Le kell nyűgöznünk.
El kell hitetni vele, hogy a borunk különleges.
Hogy ez a hely egyedi.
Az ízlelőbimbói előtt a szemére kell hatni.
Hogy amikor belép ide, letaglózza a látvány.
Szerelem első látásra.
Aha.
Tudja, hogy értettem.
Egyből bele kell szeretnie.
Először a borászatba, utána a borba.
New York-i.
Ó, hogy New York-i... Hát persze.
Azaz sznob.
Igen, sznobok vagyunk, de kedvesek és eszesek.
És remek az ízlésünk.
Oké!
Hölgyeim, lássunk neki!
Takarítsuk ki a fudrét!
Szia, kicsim! Most nem igazán jó, dolgozom.
Dolgozz csak, oké?
Egy a lényeg: nehogy hazagyere!
Angolul!
Mondd neki, hogy jöjjön haza!
- Azonnal! - Várj már, ki az ott?
Kate! Ki beszélt?
Kate!
Ka...
Gala!
Örülök a viszontlátásnak, kiskedves.
Igyunk egy kis bort, jó? Nem akarok józanul meghalni.
Hé, hé, hé! Tegye már azt el, jó?
Máris.
Amint elárulja, hol a férje.
Nem tudja! Mondtam, hogy nem tudjuk!
Azt hiszik, hogy Fred védelmében veszélybe sodrom az anyámat és a lányomat?
Gőzöm sincs, hol van.
- Jól vagy? - Szerintem igazat beszél.
Szerintem meg kéne kínozni őket.
Hogy találtak ránk?
- Anya, elkotyogtad valakinek? - Micsoda pimaszság!
- Rám akarod kenni? - Mit tudom én!
Asszonyom,
jöjjön csak! A főnök keresi.
É-És ha inkább maga maradna, és a másik menne vele?
Jó, jó, ha nem, hát nem.
A másik cukibb.
Engem Juliának hívnak.
Micsoda fapofa!
Tony! Neked mi közöd van ehhez?
Először is, senki nem kínoz meg senkit, oké?
Várj! Te... Te vagy...
A pasas, akinek a férjed 15 millió dollárral lóg.
Igen. Hol van?
Fogalmam sincs, hol van Fred.
Napok óta igyekszem elérni. Elnyelte a föld.
És semmi közöm az üzleti dolgaihoz.
Hiszek neki, főnök.
De ennél azért többet tud.
Ide hallgass, Gala! A faszkalap férjed egy hazug gyökér, vágod?
„Kivételes alkalom. Megduplázom a pénzem!”
Hazudott neked. Hazudott nekem is. Hazudott mindenkinek!
Húsz éve vagyunk házasok,
de én... nem is tudom, ki ő. Semmit nem tudok a dolgairól.
Nem tudom, hol van.
Gala, ennél azért egy kicsivel több kéne!
Tudod, mit? Ha meg akarod találni,
kérdezd meg a szeretőjét!
VÁRLAK
Ha rázoomolna...
Egy pillanat!
Rohadt szemét!
Elmondaná valaki, mi az isten van?
Ja, bocs, főnök!
Asszem, tudom, hol van.
A Moneghetti Grand Hotelben, Monte Carlóban.
Úgy volt, hogy odavisz az évfordulónkra.
Biztos?
A nő pár napja küldte az emailt azzal a szöveggel, hogy:
„Várlak.” Ott kell lenniük.
Oké. Odaküldök valakit.
Míg elő nem kerülnek, mindenki marad ott, ahol van!
És mondok még valamit!
Kate-nek ne említsük a dolgot, jó?
A lányoknak... nem kell tudniuk a szüleik dolgairól.
Nem akarjuk elrontani a boldogságukat.
- Gondolom, dolga van. - Mert nekünk nincs?
Itt voltunk egész nap!
A szolgák, mi? A fudrét takarítottuk.
Kevertük a nyamvadt bort!
A borunk így is elég jó!
Mióta itt van az a jenki nő, a belünket kidolgozzuk.
Az az amerikai liba!
Csak a bajnak van az a picsa!
És még pimasz is!
Igen, neki kellene gürcölnie!
De nem, behúzott minket melózni,
és amikor neki is be kéne szállnia... „Szevasztok!”
Mindjárt jön.
Bízzunk már benne egy kicsit!
Na ne mondd!
Az van, hogy kezdesz belehabarodni!
Mi van?
- Nem kicsit! - Ne már!
Nagyon is!
Képzelődtök.
Kérdezzük csak meg Montsét!
Majd meglátjuk!
Micsoda sületlenség!
Ó, hogyne, Casanova!
Pillanat!
Jól van... Oké, jövök már!
Mi tartott eddig?
Ez rém tolakodó kérdés.
A jóképű barátja szingli?
Azaz... sí barátnő vagy nincs barátnő?
Tök liberális vagyok.
Te most rendesen kacérkodsz velük? Fegyverük van!
Ó, kicsim, nem tehetek róla.
A rosszfiúk a gyengéim.
Egyelőre mindenki marad a seggén!
- Hogy ment a jó pasival? - Ne most, anya!
Mit mondanak?
- Honnan tudjam? - Mi van?
Csak azért hoztalak magammal, mert Puerto Ricó-i vagy!
A nagyanyám oldaláról. Én Newarkban születtem.
Tudsz valamit Maggie-ről? Nem csináltak vele valamit?
Nem, kicsim, de biztos kutya baja.
Itt maradunk, míg meg nem találják apát.
Baszki! Zsaruk?
Julia!
Tudom, hogy itthon vagy!
Nem megyek sehová, míg meg nem hallgatsz!
Hát...
Anyámmal akar beszélni. Ők...
Vannak elintézetlen dolgaik.
Oké.
De semmi baromság! Muy loco tudok lenni.
Látszik, hogy nincs ki minden kereke.
Igazán kár, mert remek formában van.
Ki kell nyitnom az ajtót.
Szia, Andreu!
Szervusz!
Nem érzem jól magam.
Igen, igen...
Hát, nem is festesz valami jól.
Rád fér egy kis pihenés. Kihívjam a dokit?
Ne! Ne gyere be!
Ha meglátnak, megindul a pletyka, és bajba kerülünk.
- Máskor nem lehet megbeszélni? - Nem.
Nem. F-Fontos dolgot kell mondanom.
Jézusom, Andreu, bökd már ki!
Jól van, jól van, jól van.
Nem vagyok meddő.
Nézd, Andreu!
Ezzel most nem tudok foglalkozni.
Hazudtam Marionának.
Miatta nem lehetett gyerekünk.
A doki azt mondta, erős vagyok, mint egy ökör.
A spermáim remek úszók.
De hazudtam neki.
Azt mondtam, velem van baj, hogy ne érezze rosszul magát.
Szóval igen.
Én vagyok Gala apja.
- Mondj valamit! - Mégis mit?
Hamarabb is mondhattad volna.
Mert...
Micsoda szarvihar!
Ez jól megbonyolítja a dolgot.
Időre van szükségem.
Persze, persze.
Hogyne. Megértem, hogyne érteném.
Várj, Andreu!
Bizony.
Oké, oké.
Oké.
Szervusz!
Elmegy.
Szóval Andreu az apám?
Lehet.
De nem lehetünk teljesen biztosak benne.
Az a helyzet, hogy van másik jelölt is.
Lefeküdtél a pappal?
Várjál már! Amikor összefeküdtünk, még csak növendék volt.
Ki kell jutnunk innen!
Hé, hé, hé!
Angolul!
Beszélni... A part...
Ó, te, ne próbálkozz a spanyollal, mert nagyon nem megy!
Nem, nem. Én...
Azt mondtam anyámnak, hogy éhes vagyok.
Maguk nem?
Farkaséhes vagyok.
Állandóan az vagy!
Ki kér egy spanyol tortilla de patatát?
Anya, beszélj velük!
El kell terelnünk a figyelmüket!
Helló!
A tortilla de krumpli.
Tipikus spanyol étel.
Tudják, én mit szeretek?
Azt a hideg paradicsomlevest. Mi is a neve?
Öö... Gaz... Gazpacho!
Az hát! Gazpacho.
- Én főzni nagyon jó gazpachót. - Az a jó!
Ki kell jutnunk innen!
Nem várom meg, míg megtalálják Fredet.
Tudod, hol van, mi?
Megnéztem az emailjeit, és találtam egy üzenetet
a szeretőjétől.
Ó, szeretője van?
Micsoda meglepetés!
Bravó, anya!
Igazad volt. Előre megmondtad. Húsz éve, ugye?
Ezt akarod hallani?
Bárcsak tévedtem volna!
Hé! Angolul!
Anyabeszéd.
Tudod, miért nem mentem el az esküvőre?
Mert amikor elmentem megnézni a lagzi helyszínét,
rajtakaptam, ahogy az esküvőszervezővel kokettál a mosdóban!
Sajnálom.
Az ember sok hülyeséget csinál, ha szerelmes.
De nem bírtam volna nézni, ahogy elcseszed az életed.
Hát, pedig elcsesztem.
Az életem egy hazugság. Tokkal-vonóval.
Mikor lesz már kész?
Jól van már! Menten megvan!
Ne-Nekünk... A tortillának...
Ez a dagi milyen türelmetlen!
Azt mondja, egy... egy perc, és megvan.
Anya!
Hé! Hé! Hé! A csap!
Picsába! A csap!
Nem lett kinyitva, míg a marólúgot töltöttük bele?
A te dolgod volt, Nalda!
Az én dolgom?
Azóta töltöm bele, hogy szóltál, hogy tiszta!
Ne, ne, ne, ne!
A lúg összekeveredett a borral!
- Bassza meg! - Ó, ne!
Jézusom!
Még csak most kezdtük önteni a bort.
Nalda, állítsd le, mielőtt az egésznek annyi!
Ez... Én-Én-Én nem... Nem a mi hibánk, jó?
Az amerikai nő tehet róla.
Ő ragaszkodott hozzá, hogy öntsük össze mindet a fudréban.
Pontosan!
Egész nap gürcöltünk!
Neki kellene csinálnia!
Picsába!
Tudjátok, mit?
Igazatok van.
Az ő ötlete volt.
Jó étvágyat!
Tölts bort mindenkinek!
Ez a beszéd!
Maga nem éhes?
Nem.
Vegán vagyok. A tojás nem játszik.
Nem bírom az állatok szenvedését.
Bezzeg az emberekét igen, mi?
Ez nagyon nem volt szép.
Nem ülsz le?
Asztalnál nem telefonozunk.
Aha. De fegyvert baszkurálhatunk.
Mellesleg ez nem számít.
Ami itt történik, itt is marad.
Nagyon finom!
Igazán remek.
Van valami fura mellékíze.
A só miatt.
Jaj már... Galita!
Mindig mondom, hogy elsózod.
Azt... Azt mondja... Szerinte állandóan elsózom.
Aha. De nem az.
- Valami más. - Tudod, mi a te bajod?
Szorongva eszel.
Ereszd el a bajaidat!
Nem kussolnál? Van benne valami!
Megmérgezett?
Mi van? Méreg? Na ne!
- Dehogy! Nem, soha. - Nem.
Csak altató.
Anya!
Oké, oké, oké! Ebből elég!
Senki ne mozduljon!
Anya!
Senki sem mozdul!
Tedd le, nagyi!
Nyugi, kicsim! Itt a nagyi.
Mindenki higgadjon le, mert rosszul viselem a nyomást!
Maga! Ne mozduljon! Hallja?
Ajaj!
De erős keze van!
Üljön vissza!
Mondom, üljön le!
Minek üvöltözik velem?
- Honnan van a pisztoly? - Kuss!
Mostantól csak angolul! Kurvára elegem van!
Oké.
Ajaj!
Kicsim! Kate, ülj le!
Hallgass anyádra!
Oké.
Kate! Kate!
Kate! Ne, Kate!
- Ne! - Menj!
Hé! Hé! Üljön le!
Apa, vedd fel!
Kérlek, vedd fel!
Hé! Át kell mennem!
Anya, jól vagy?
Igen. A dagi kiütve. Hol van Kate?
Nem tudom.
- Viselkedj, barikám! - Jézusom!
- Mintha nem lenne elég bajunk. - Erre, anya!
- Igen, menjünk erre! - Erre!
- Kate! - Hé! Hé, hé, hé!
Elegem van magukból!
Kevin!
Jól vagy, ember?
Baszki! Magához tért.
Nem!
Kis híján kinyírt.
Nem volt az olyan súlyos.
A főnök rendesen berágott magára!
- Gyerünk! - Mozgás!
Ó! Hahó!
Nyugi! Nem lesz baj. Semmi pánik!
XATART-HÁZ
Gala! Gala!
Montse!
Randink van?
Kérsz egy sört?
Nem láttad Galát vagy Juliát?
Nem, sem őket, sem Kate-et.
Baj van?
Nem tudom.
Különleges nap ez.
A szívem egyszerre van csurig és ürült ki teljesen.
Ma egyszerre vagyok vesztes és győztes.
Az Úr mondá...
Nem látták az amerikaiakat?
Gyermekeim...
- Szia, Maria... - Szervusz!
- Nem-Nem láttad Galát? - Nem.
...ma kiderült számomra, hogy az Úr útjai kifürkészhetetlenek.
Bizony.
Isteni ajándékot kaptam.
Egy lányt és egy lányunokát.
Ezért sajnálattal kell közölnöm, hogy elhagyom a papi hivatást.
Nem lehetek mindannyiótok atyja,
hiszen egyikőtöké kell lennem:
a lányomé.
Hihetetlen ez a nő.
- Gyerünk, mozgás! - Jól van, megyek már!
- Ajaj! - Nem segítene neki?
Mozgás!
Jól van, jól van! Megyünk, megyünk!
Jézusom, de idegesítő alakok!
Francba!
Quintanilla, édes fiam... Kész katasztrófa vagy.
Figyelj, hátha ragad rád valami!
Francba! Nincs meg a fegyverem!
Francba!
Ha elhagytad, bekerül az aktádba.
A szabályzat világosan fogalmaz.
- Andreu! - Nézd...
Nem láttad az amerikaiakat?
Nemrég beszéltem Juliával a házadnál.
Mi-Mi a baj?
A házban óriási kupi, de ők sehol.
Lehet, történt velük valami?
A pisztolyom! Julia nyúlta le.
Quintanilla, irány a kocsi!
Gala, hol vagy?
Én is jövök!
Kezdek aggódni.
Jézusom!
Itt jó lesz.
Térdre, hölgyeim!
Jól van, oké, oké!
Kösz.
Add a kezed!
Ne! Istenem!
S. BARNEDA „LA TIERRA DE LAS MUJERES” CÍMŰ REGÉNYE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Varga Attila