- Фред? - Привіт, кицю!
Я їду на зустріч. Тут усе чудово.
СІМНАДЦЯТЬ РОКІВ ТОМУ
Коханий, я тебе не чую. Зникаєш.
- Що? - У мене перейми.
Ні, Ґало, я не чую.
Передзвоню, добре?
- Ти полюбиш Мексику. - Ні. Не клади трубку.
Фред!
Боже.
Ґала Скотт.
- Перші пологи, місіс Скотт? - Так, так.
Зателефонувати комусь? Щоб ви не були самі.
Так.
Доцю, нарешті.
Не розумію, чого ти раптом подзвонила.
Посеред партії в блекджек, а мені фартило.
Ми понад рік не розмовляли.
Ти ніколи не дзвониш. Не прийшла на весілля.
Дивно, що я сама тобі подзвонила.
Ні, ні. Ні.
Побережи сили. Найгірше попереду.
Спокійно, спокійно. Розслабся, тихо.
Найважче ти ще не пройшла, опануй себе.
До речі, твій чоловіченько – ще той нахаба.
Фред у Мексиці. Поїхав у відрядження.
Відрядження у Мексиці? Гульнути поїхав.
Знаєш що? Я вже жалкую, що тобі подзвонила.
Ну вибач, але я вже нікуди не піду.
Ні, ні.
Тихо. Будь сильна.
Ти молодець. Дихай. Добре.
Спокійно.
- Привіт! - Він народився. Народився.
Привіт!
Привіт.
Який гарнюній!
Привіт, крихітко!
Може, це все гормони, але...
мамо, я рада, що ти зараз тут, зі мною.
Донечко, я так за тобою скучала.
Але ми більше не розстанемося.
Що?
Фред зараз у Мексиці, бо він... він знайшов там роботу.
І готує все до нашого переїзду в Мехіко.
А мені однаково.
І знаєш що?
Я відмовляюся знов подовгу тебе не бачити.
Особливо тепер, коли народилося це чортенятко.
Знаєш що?
Я рада, що це хлопчик.
Їм набагато легше живеться.
ЗЕМЛЯ ЖІНОК
До сказу доведеш.
Ти й без мене трохи скажений.
Так ти просиш вибачення? Ця жінка нестерпна.
Що сталося?
Твоя мати вирішила все попереставляти в моєму будинку.
Нашому будинку. І так набагато краще.
Енергія, феншуй.
- Це метод Кондо. - Почалося.
Гадки не маю, про що ти говориш.
Це помітно. Декор – це не твоє, але ми підставимо тобі плече.
Бачиш? Тепер видно поле.
Я цілий день гарую на полі.
Мені не треба його бачити з дому.
Будь ласка, постав усе, як було.
Ні, тепер краще.
Правда ж?
Нічого так, непогано.
Навіть собаці подобається.
Зрадник. Ти теж зрадниця.
А ще я втомилася.
Я всю ніч декорувала.
А спати, як усі нормальні люди, не могла?
Я не могла спати.
Дуже шумно було.
Ви там непогано бавилися.
Без перерви, всю ніч.
Тепер я знаю, чому Монтсе завжди усміхнена.
Я не знала, що ви разом.
Мені пора йти.
Ні, ні, ні. Ми не... не... не разом.
Правда ж? Ну... Ми...
- Друзі з привілеями. - Мамо.
- Друзі, між якими секс. - Я розумію. Дякую.
Люди в містечку не знають. Не хочемо, щоб пліткували.
Місцевим дуже нудно, тому чешуть язиками.
Он як? Та що ти кажеш.
Я вже піду. Ще бар відчиняти.
- Я з тобою. - А ти куди?
У своїх справах, мамо.
Чи я мушу все розказувати?
- Хто крайній? - Я.
Це онука Джулії.
ТИША БУДЬ ЛАСКА
Слухай, мала.
Вибач за вчорашнє. У мене язик як помело.
Не переймайся.
Ти мене захистила.
А я не зробила нічого.
Коли щось таке стається,
я гублюся.
Може, повчися показувати характер сімейки Шатарт.
Бо в тебе мама з бабусею дуже круті.
Бабуся – так. А мама інша.
Думаєш?
Твоя мама переїхала з вами на інший край світу, щоб почати з нуля.
По-моєму, вони обидві – хоробрі й уперті дівки.
Забʼюся на той евакуатор, що в тебе такі самі яєчники, як і в них.
Взагалі-то ні.
Через увесь цей гендерний перехід.
Ти розумієш, про що я.
Якщо в тебе проблема, говори. Не мовчи, Кейт.
Що зробила б твоя бабуся?
Лізе без черги!
- Що? - Відчини, гад!
Вибач. Так заходити не можна.
Люди чекають, я маю дотримуватися...
Точно. Вибачте, от я нечема.
Нахабство – друге щастя? Лізеш без черги.
Сеньйори, заходьте. Але думайте, що тут розказуєте.
А то ще хтось розпатякає про ваші хвороби.
- Зачиниш двері? - Ні. Ні, ні.
Нехай слухають, бо ви ж не хочете, щоб сусіди пліткували
про ваші інфекції сечовивідних шляхів,
висипки, геморой.
- Це неприємно, правда? - Вибач.
Добре? Перепрошую. Зачиниш двері?
Мені потрібні не вибачення.
Радуйся, Маріє, благодаті повна.
Безгрішно зачата.
Простіть мені, отче, бо я багато грішила.
На жаль, останнім часом не так багато.
Джулія!
Кого-кого, а тебе я не чекав.
Я знаю, але мені треба повідомити вам щось дуже важливе, отче.
Дочка.
Господи Ісусе, це неможливо.
Можливо.
Виявилося, що другий кандидат безплідний.
Залишився тільки ти.
- Не памʼятаєш сінника? - Джуліє, прошу, не треба.
У церкву заходять люди. Тебе почують.
Не бійся. Я нічого не попрошу.
Хоча, якщо схочеш трохи мені допомогти...
враховуючи, що я тягла її на собі всі ці роки... я не відмовлюся.
Ти просиш у мене грошей?
Ні, ні.
Але ти міг би щось узяти зі скриньки для пожертв.
Я бачу, ти не маєш охоти. Забудь.
Не хочу створювати проблем.
Просто хотіла, щоб ти знав.
Ні. Я тільки за те, щоб люди сповідались, але... але це...
Двома «Аве, Маріями» не спокутуєш. Я знаю, знаю.
Одне слово, вибач.
Я мала сказати тобі раніше. Але час було втрачено, і...
Проблема в тому,
що тепер спогади мене навідують, коли їм заманеться.
Сьогодні вони є, а завтра вже нема.
Ось чому я намагаюся все залагодити,
поки спогади не зникли назавжди.
Вибач, що не давав спати.
Не турбуйся. Це не твоя вина.
Ну, трохи так,
але в мене голова була іншим забита.
Ну зрозуміло.
Фред і та жінка?
У нас багато роботи.
За два тижні приїде Една, а вино ще не готове.
Треба забрати в жінок все домашнє вино.
Аякже.
Вони тобі не віддадуть.
- Чому? - Бо ти їм не подобаєшся.
Цікаво, чому так.
Добре, добре.
Ми з ними не з тієї ноти почали, але я вмію спілкуватися з людьми.
Нальда! Ви сьогодні сяєте.
Нову зачіску зробили?
Волосся таке блискуче.
Що ти хочеш?
Послухайте.
На виноробню приїде найкраща винна брокерка в США,
і треба, щоб вона продегустувала найкраще вино.
Тому нам потрібне все ваше домашнє вино.
Холера! А дамочка нормально так випиває.
Ні, ні. Ні.
Домашнє вино нестравне. Його неможливо пити.
Якщо змішаємо його з торішнім урожаєм, то вийде фантастичне вино.
Нальдо, ви ж бажаєте своїй виноробні тільки найкращого?
Ви нам потрібні.
Я на вас розраховую.
Поясни американці, що це вино – моє.
Його пʼє Пако! Я їй ані краплі не дам.
- Ні. Нальдо... Чекайте. - Па-па!
Нальдо...
Отак.
Дуже добре вмієш спілкуватися.
Нальдо, слухай. Не хотів казати, але ти не лишаєш вибору.
Рамона й Урсула віддадуть вино, щоб їхні чоловіки менше квасили
і... трохи схудли.
Що, правда?
Нальда вже віддала нам усе вино, яке тримала вдома,
і сказала, що у вас теж є це смачне домашнє винце.
Смачне? Воно ніяке.
А вона ж наче сомельє?
Вона сказала, що, може, і ви нам щось віддасте.
Каже, що вашому чоловікові треба менше пити.
Він від цього дуже гладшає.
Привіт, Пеп.
Як ти?
Добридень.
Ого, важезна.
Добре. На рахунок «три».
- Раз, два, три. - Ні, ні, ні!
Ні, ні. Ні.
«Раз, два, три, давай». А не «раз, два, три».
Завжди ж було «раз, два, три».
Ні, «раз, два, три, давай».
Мабуть, американська версія?
- З тобою все добре? - Так. Краще не буває.
Дай подивлюся.
- Ні, ні. Не чіпай мене. - Ні. Стій спокійно.
Я знаю, що роблю.
Краще?
Гей! Пустотливі рученята. Не попадайся на гарячому!
Заберу все інше.
- Ти гляди. Бо він зайнятий. - Зайнятий?
Вони з Монтсе «трокотро».
- Троко-що? - Вони разом!
Тому будь обережна, ясно?
Рамоно, я заміжня.
То й що? Ти ж дочка Джулії.
А яблучко від яблуньки...
Допоможіть.
- На «раз, два, три, давай». - Добре.
Бабусю! Ти не повіриш, що я дістала.
Ясочко, а до нас гості.
Скажи, красунчики?
Кажуть, що мамині друзі.
Привіт, як життя?
Ба,
думаю, це ті типи, які нас переслідують.
Вони нас переслідують?
Де твоя мати, пампушечко?
Використаємо цю діжку.
«Фудре».
Вона порожня, треба вимивати. Для чого вона тобі?
Ну, в цьому фудрі... У цих штуках
можна прискорити витримку вина.
Суміш смакуватиме краще.
А ще вона відіграє роль декорації у винарні.
Вони автентичні.
Рустикальні.
Треба тільки прибрати ці коробки і відчистити підлогу.
Ти не тільки мій будинок,
- а ще й винарню декоруєш. - У мене багато талантів.
Не сумніваюся. Один з них – діяти мені на нерви.
Ти подумай.
Найкраща сомельє, Една, приїде в нашу винарню.
Маємо їй запропонувати фантастичний досвід.
Вона повинна думати, що наше вино особливе.
Що ця виноробня – унікальна.
Треба спершу підкорити її очі, і тільки потім – смак.
Коли вона зайде у винарню, має статися «бум!».
Кохання з першого погляду.
Точно.
Ну ти зрозумів.
Їй має сподобатися.
Спочатку винарня, а потім – вино.
Вона з Нью-Йорка.
Вона з Нью-Йорка, аякже.
Снобка.
Так, ми снобки, але приємні й розумні.
І смак у нас хороший.
Окей.
Сеньйори, до праці.
Відчистимо фудре.
Так, доцю. Я не можу говорити. Зайнята.
Працюй собі далі.
І хай там що, будь ласка, не приходь додому.
Англійською.
Скажи, хай приходить.
- Негайно. - Чекай. Хто це?
Кейт, чий це голос?
Кейт!
Кей...
Ґала!
Радий знову бачити, сонце.
А відкоркуємо пляшку винця? Не хочу вмирати тверезою.
Можете це сховати? Будь ласка.
Аякже.
Одразу як скажеш, де твій чоловік.
Вона не знає. Я ж кажу. Ми не знаємо.
Думаєте, я б ризикувала мамою і дочкою, щоб захищати Фреда?
Я не знаю, де він.
- Вас не кривдили? - По-моєму, вона не бреше.
А по-моєму, їх треба катувати.
Як вони нас знайшли?
- Мамо, ти не проговорилася? - От нахаба.
- То тепер я винна? - Не знаю.
Мем,
ідіть зі мною. Бос хоче переговорити.
А може, ви лишитеся з нами, а з нею піде другий?
Якщо ні, то ні.
Він симпатичніший.
Мене звати Джулія.
Він ще й зануда.
ТОНІ
Тоні! Ти якось до цього причетний?
По-перше, катувати вас ніхто не буде.
Чекай. Це ти... Ти той...
Той, кому твій чоловік заборгував 15 мільйонів доларів.
Так. Де він?
Я не знаю, де Фред.
Я давно намагаюся з ним звʼязатися, але він зник.
І з його бізнесом я ніяк не повʼязана.
Бос, я їй вірю.
Але вона знає більше, ніж розказує.
Ґало, твій чоловік – покидьок і брехливе гівно. Ти в курсі?
«Випала унікальна нагода. Я зможу подвоїти прибуток».
Він брехав тобі. Брехав мені. Всім брехав.
А я за ним заміжня вже 20 років.
Я не знаю, хто він. Не знаю, як заробляв на життя.
І не знаю, де він.
Ґало, я попрошу тебе трохи постаратися.
А знаєш що? Хочеш його знайти,
то спитай у його коханки.
ВІКІ ГАББЛ Я ТЕБЕ ЧЕКАЮ
Якщо збільшити...
Стривайте.
От сучий потрох.
А хтось мені скаже, що там у вас?
Вибачте, бос.
Я знаю, де він.
«Монеґетті Ґранд Готель» у Монте-Карло.
Куди мав мене везти на річницю.
Точно?
Фото вона прислала кілька днів тому, а в листі написала:
«Я тебе чекаю». Напевне вони там.
Добре. Відправлю когось перевірити.
Але доки ми його не знайдемо, ти залишаєшся на місці.
І знаєш що?
Кейт ми нічого не скажемо, згода?
Нащо дівчаткам знати про ці батьківські справи?
Ми ж не хочемо псувати їм щастя, так?
- Мабуть, зайнята. - Це ми зайняті.
Ми тут пробули цілий день.
У чоботах. Чистимо фудре.
Готуємо цю дурну суміш.
Наше вино й так добре.
Ця американка як приїхала, то ми спини не розгинаємо.
Американка.
Ця американка – страшний геморой.
Несамовито нахабна.
Так, це вона має тут гарувати.
Але ні, заманила нас,
а коли настала пора допомагати... Чао!
Вона скоро прийде.
Повірте їй хоч трохи.
Ой, не мели!
Насправді американка тобі трохи подобається.
Що?
- І не трохи. - Перестаньте.
Дуже!
Понавигадуєте різних нісенітниць.
Побачимо, що на це скаже Монтсе.
Стережися.
А це тут до чого?
Ти мені скажи, Казанова.
Хвилиночку.
Все-все, виходжу.
Чого так довго?
Це особисте питання.
А у вашого накачаного друга хтось є?
Тобто «сі» дівчина чи «но» дівчина?
Я дуже ліберальна.
Чого ти до них клеїшся? Не бачиш, що у них зброя?
Ясочко, це сильніше за мене.
Поганці мене заводять.
Ніхто нікуди не йде, поки не розберемося.
- Як там у вас із красенем? - Мамо, не зараз.
Що вони кажуть?
- Без поняття. - Що?
Я тебе в цю поїздку взяв тільки тому, що ти пуерториканець.
По бабусиній лінії. А сам я з Ньюарка.
Вони щось казали про Меґґі? З нею нічого не зробили?
Ні, доцю. З нею все добре.
Треба сидіти тут, доки не знайдуть тата.
Чорт. Копи?
Джуліє!
Я знаю, ти вдома!
Я не піду, доки ти не вислухаєш!
Що ж.
Він хоче поговорити з мамою. У них...
є невирішені питання.
Добре.
Але без витівок. Я можу бути «муй локо».
Я бачу, що в тебе клепки розхитані.
А жаль, бо ти такий сильний.
Піду відчиню.
Привіт, Андреу.
Привіт.
Я трохи занедужала.
Так, так-так.
Вигляд у тебе не дуже.
Тобі треба відпочити. Я подзвоню лікарю, хай прийде до тебе.
Ні. Не заходь.
Ще сусіди побачать, пліткуватимуть, будуть неприємності.
- Може, якось потім поговоримо? - Ні.
Ні. Я маю сказати тобі щось важливе.
Андреу, та кажи вже!
Добре, добре.
Я не безплідний.
Слухай, Андреу.
Мені зараз не до цього.
Я збрехав Маріоні.
Це в неї проблеми з зачаттям.
Лікар сказав мені, що я дужий, мов бик.
Мої хлопʼята – сильні плавці.
Але я їй збрехав.
Сказав, що проблема в мені, щоб їй не було прикро.
Тому так.
Я Ґалин батько.
- Скажи щось. - Що ти хочеш почути?
Міг би й раніше повідомити.
Тому що...
Ситуація заплутана!
Зараз усе вкрай складно.
І мені треба, ну, трохи часу.
Безумовно.
Аякже, аякже. Я все розумію.
Андреу, зажди.
Отак от.
Ну все. Все.
Все.
Бувай.
Відʼїжджає.
То Андреу все-таки – мій батько?
Можливо.
Але стовідсоткової певності нема.
Проблема в тому, що є інший імовірний кандидат.
Ти спала зі священником?
Пробач. Коли ми злягалися, він ще був семінаристом.
Треба звідси тікати.
Чуєте.
Англійською.
Говорити... Пляж...
Красеню, не намагайся говорити іспанською – аж вуха вʼянуть.
Ні, ні. Я...
Я казала мамі, що ми зголодніли.
А ви, хлопці, хіба ні?
Вмираю від голоду.
Ти завжди вмираєш.
Хто буде іспанську тортилью з картоплею?
Мамо, побалакай з ними.
Їх треба відволікти.
Привіт.
Тортилья з картоплею.
Дуже типово іспанська.
Знаєте, що мені смакує?
Той холодний томатний суп. Як там він зветься?
Ґаз... ґазпачо!
Точно! Ґаспачо.
- Я, дуже добре ґаспачо. - Так.
Маємо звідси вибратися.
Я не чекатиму, доки вони знайдуть Фреда.
Ти знаєш, де він, так?
Я відкрила його пошту і знайшла імейл
від коханки.
У нього є коханка.
Оце так сюрприз.
Так, мамо.
Ти казала правду. Правду. Двадцять років казала правду.
Ти це хочеш почути?
Чесно кажучи, я б хотіла помилятися.
Англійською.
Ці мами.
Знаєш, чому я не прийшла на весілля?
У той день, коли ми ходили оглядати готель для бенкету,
я заловила його в туалеті – загравав з організаторкою.
Вибач, я розумію.
Закохані люди роблять багато дурниць.
Але я не могла бачити, як ти ламаєш собі життя, виходячи за нього.
Що ж, я облажалася.
Моє життя – суцільна брехня. Усе життя.
А довго ще?
Зараз, зараз. Секундочку.
Нам треба... Тортилья мусить...
Товстун такий нетерплячий.
Вона каже: ще хвилинка, і... і буде готове.
Мамо.
Ой-ой-ой, кран!
Чорт! Кран!
Ніхто не відкрив кран, коли ми засипали каустичну соду.
Це було на тобі, Нальдо.
На мені?
Я заливаю суміш, бо ви сказали, що все чисто!
Ні, ні, ні.
Сода змішалася з вином!
- Чорт! - Ні!
Боже!
Ми щойно почали заливати вино.
Нальдо, зупини, поки вино не спаскудили.
Слухай... Це не... Це не ми винні. Ясно?
Це американка винна.
Вона наполягала, щоб ми все залили в цю паршиву фудре.
Оце вже точно!
Ми тут цілий день гаруємо, ге?
А це ж вона повинна тут усім займатися!
Чорт!
Знаєте що?
Ваша правда.
То вона все придумала.
Смачного вам!
Винце для всіх.
Давайте.
А ви не голодні?
Нє.
Я веґан. Яєць не їм.
Я проти страждання тварин.
Але не проти страждання людей?
А ще ти нечема.
Може, сядеш?
За столом ніяких телефонів.
Можна тільки стволи.
До того ж це не рахується.
За межі Іспанії нічого не вийде.
Така смакота.
Нереально смачно.
Але є дивний присмак.
Це сіль.
Ну от, Ґаліто.
Я ж тобі казала, не пересолюй.
Вона постійно нарікає, що пересолюю.
Та ні, ні.
- Там щось інше. - Знаєш, у чому твоя проблема?
Ти їси з тривогою.
А треба бути уважнішим.
Закрийся. У яєчні щось є.
Ви мене отруїли?
Що? Отруїли? Ні.
- Ні. Та ми б нізащо. - Ні.
Там лише снодійне.
Мамо!
Добре. Добре. Досить уже!
Нікому не рухатися!
Мамо!
Ані руш, ясно вам?
Ба, поклади.
Не бійся, ясочко. Бабуся поряд.
Усім треба заспокоїтися, бо я погано даю собі раду зі стресом.
Ти! Не рухайся! Завмри!
Ай!
Ого, які в тебе сильні руки.
Сядьте.
Я сказав сісти!
Та нащо ж так кричати?
- Де ти взяла пістолет? - Помовч.
Говорити тільки англійською. Задовбало.
Добре.
Ой.
Доцю. Кейт, сядь.
Слухайся матері.
Добре.
Кейт! Кейт!
Кейт! Ні!
- Ні! - За нею!
Ти, ану сіла.
Тату, відповідай.
Будь ласочка.
Мені треба пройти!
Мамо, ти в порядку?
Так. Товстий у відключці. Де дівчинка?
Я не знаю.
- Вівці, не бешкетуйте, добре? - Боже.
- І так проблем удосталь. - Мамо, сюди.
- Давай отак. - Сюди.
- Кейт! - Так, так, так.
Ви мене вже дістали.
Кевіне!
З тобою все нормально?
Чорт. Отямився.
Ні.
Вона мене ледь не вбила.
Та нічого страшного.
Ви реально вибісили шефа.
- Ідемо. - Ідемо!
Кейт.
Не бійся. Все буде добре.
Ґало! Ґало.
Монтсе.
У нас побачення?
Хочеш пива?
Ти бачила Ґалу чи Джулію?
Не бачила, ані їх, ані Кейт.
Щось сталося?
Не знаю.
Сьогодні дуже особливий день.
Сьогодні моє серце наповнене і спорожніле водночас.
Бо сьогодні я виграв і програв.
Бог пише...
Ви не бачили американок?
Діти мої...
- Маріє, вибач. - Привіт.
- Ти не бачила Ґалу? - Ні.
...я дізнався, що шляхи Господні несповідимі.
Безперечно.
Сьогодні я отримав божественний дар.
У мене є дочка й онука.
Саме тому з жалем повідомляю вам, що покидаю служіння.
Я перестану бути отцем вам усім,
щоб стати батьком лише одній людині –
рідній дочці.
Вона неймовірна.
- Ворушіться. - Та йду я, йду.
Поможеш їй?
Переставляйте ноги.
Добре, добре. Ми йдемо. Йдемо.
Боже, ці хлопці нестерпні.
От зараза!
Кінтанілья, синку... Ти такий нездалий.
Дивись і вчись.
Чорт забирай! Пістолета нема.
От чорт.
Якщо загубили, буде мітка у справі.
Правила для всіх одні.
- Андреу. - Слухай.
Ти бачив американок?
Я розмовляв з Джулією у тебе вдома.
А що сталося?
У будинку розгардіяш, а їх ніде немає.
Не знаю, чи з ними все добре.
Пістолет. Це Джулія.
Кінтанілья, в машину!
Ґало, де ти?
Я поїду з вами!
Я починаю хвилюватися.
Божечку.
Так.
На коліна, дамочки.
Так. Добре, добре.
Дякую.
Дай руку.
Ні! Боже!
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ «LA TIERRA DE LAS MUJERES» С. БАРНЕДИ
Переклад субтитрів: Олена Любенко