"LAND OF WOMEN"
Може ли да вляза?
Здрасти.
Ще съм горе, ако ти потрябвам.
Лека нощ.
Това е, задето ни заряза.
А това, задето от седмици стоя тук и чакам вест от теб!
А това е, задето си избягал с оная никаквица,
а главорезите на Тони са по петите ни!
Скъпа, нека ти обясня.
Млъкни, да не ти зашия още един шамар.
Изобщо не исках да става така.
- Изчезнах, за да ви предпазя. - Очевидно не си успял, Фред!
Беше тъпо! Сега го осъзнавам.
- Тъпо, а? - Да.
Тъпо е да задигнеш халат от хотел. Ти си свил 15 милиона!
Не съм ги свил. Взех ги назаем.
- Назаем? - Ами да.
Взех ги от Тони, за да инвестирам в жилищна сграда.
Послушах много лош съвет.
Сградата можеше да се продаде с 40% над пазарната цена.
- Трябваше ми инвеститор. - Нормалните хора искат пари от банката.
- От банката нямаше да ми дадат. - Защо?
- Защото вече дължа пари. - Как така?
Стар кредит за седем милиона долара.
Срамувах се, Гала.
Не исках да ме мислиш за неудачник. Исках да оправя нещата.
Взех заем от Тони.
Исках ти да си щастлива.
Строежът започна, а инвеститорите взеха да се отказват и да си искат парите.
Един, втори, трети.
И понеже приходите секнаха, се наложи да замразя обекта,
а вече почти бях похарчил парите на Тони.
Нямаше откъде да му ги върна.
Затова просто...
Просто замина.
Да, заминах.
Тогава се запознах с една жена, която беше дипломат в посолството.
Лесно можела да изнесе бижута от страната.
- Това моята огърлица ли е? - Сключихме сделка.
Не думай! Видях снимката.
- Явно ти е държанка, завел си я в Монако! - Скъпа, между нас с нея няма нищо.
Целият ни живот е лъжа, Фред. Вече не знам аз коя съм.
Не мога да върна парите на Тони. Ще ми се, но не мога.
Но май намерих начин да започнем начисто.
Начисто? За идиотка ли ме смяташ?
Поне ме изслушай.
Повечето ни дългове са на твое име. Наистина съжалявам, Гала.
Само така ще запазим семейството си. Ще започнем начисто.
Няма да се справя без теб.
Утре в 22 ч. има кораб
от Барселона за Аржентина.
Взел съм билети и фалшиви паспорти за всички ни.
Знам, че се провалих като бизнесмен, но направих всичко за нас.
Не можем нито да се върнем, нито да останем тук.
Ще дойдете ли с мен?
Искаха да ме убият, Гала.
Моля те, кажи нещо.
- Ужас! Кевин. - Кевин?
- Кевин, приятелчето на Ханк ли? - Да, гангстерите на Тони.
- Да не са тук? - Изпревариха те, представи си.
- Направиха ли ви нещо? - Освен че се канеха да ни застрелят ли?
- Заслужаваш да те издам! - Гала.
Нали не говориш сериозно?
Не, ела, има заден вход.
- Няма да ви оставя, опасно е. - Сети се да се правиш на герой.
Джулия! Как си?
- И питаш! Не те е срам! - Мамо, недей!
Трябва да се измъкнем. Забаламосай го.
- Кого? - Кевин.
- Тате. - Здравей, миличка.
- Тръгвам, скоро ще наваксаме. Обещавам. - Току-що дойде!
- Радвам се да те видя. - Каква е тая врява?
Недочувам и увеличих телевизора.
- Може ли да хвърля едно око? - Заповядай.
Искаш ли чаша мляко? Тъкмо щях да си сипвам.
Мляко, а? От кравата на съседите е.
- Тръгвам, обичам те! - Ще се видите после.
Кажи на Амат да ни чака на пътя.
Какви са тия мускули! Доста си силен.
От много упражнения, а?
- Тренирам. - Истински са, нали?
Какво реши за млякото с бисквити?
Хайде, идвай.
Този Арманд тук ли живее?
Името му е Амат и живее тук, да. Купил е дела на леля ми.
Ето го.
По-бързо.
Не бива да оставате. Нека ви измъкна.
Утре вечер в 22 ч. на пристанището.
- Ще ви чакам. - Фред, ние...
Бързаме ли?
- Да тръгваме вече. - Да, благодаря.
- Вкусни са, нали? - Много.
Но за сън имам друго вълшебно решение.
Голяма си скица.
Чу ли това?
Нищо не чух.
Извинявай! Спим.
Прощавайте.
Лека нощ.
Тоя идиот откъде се появи?
- Иска да оправи нещата. - Да върне парите и готово.
Да позная ли? Не може да ги върне.
- Не може ли? - Не.
Тогава как ще оправи нещата?
Не знам, мамо, има план.
- Иска да ни вземе със себе си. - Страхливец! Пак бяга.
- Да не си се съгласила? - Не му отговорих.
Той се появи отнякъде, разказа ми неговата версия,
после излезе Кевин и се изплаших да не го убие.
Той е баща на дъщеря ми. Какво да направя?
Това истински въпрос ли е?
- Надявах се татко да оправи всичко. - И аз.
И сега какво?
Ами...
Благодаря ти, че си се погрижил за семейството ми.
Минават през час и половина.
Как се разбира?
Ако следващият дойде след час и половина, значи тъкмо е бил заминал.
Ясно.
Да.
Разбрах.
Момент.
Искам да те помоля нещо. Би ли им предал това?
Тук не мога да ги опазя. Не само тези типове са проблемът.
Ако ти пука за тях, ги накарай да дойдат.
Благодаря.
Помоли да ви дам това.
Не знам в какво се е забъркал съпругът ти, но и вие сте в опасност,
затова иска да го последвате.
Ще идете ли?
- Не знам. - След всичките му лъжи?
Тези типове искаха да ни убият.
Печелех време, за да го намеря, а сега не знам.
Вече не преследват само Фред.
Да имаш излишни 15 милиона?
Довери се на инстинктите си.
КАНАДСКИ ПАСПОРТ
Ставайте, господа. Трябва да дойдете с нас.
Мамка му.
Изправете се бавно. Без глупости.
За какво ти е тоя пистолет, Куинтанила?
- Ами ако са опасни? - Ти си опасният с това чудо!
Махни оръжието.
Имате право да мълчите.
- Те не разбират какво им казваш. - Цял живот мечтая да изрека тези думи.
Моля те, позволи ми.
Имате право на адвокат, ако не можете да си го позволите...
Какво става?
Роднините на съпруга ти явно са откраднали бус.
- Представяш ли си? - Сериозно ли?
Семейството не е това, което беше.
Амат е забелязал, че не са добри хора.
- Амат ли? - Да, той подаде сигнал.
Проверихме номерата и се оказа,
че бусът е откраднат преди няколко дни от Безалу.
Добре ли си?
- Да, арестувате ли ги? - На първо време.
Ще ги обвиним в кражба, но процедурата е тромава.
- До няколко часа ще са на свобода. - Разбирам.
Сама виждаш, семействата са пълни с изненади.
Както неприятни, така и приятни.
Ако се окаже, че съм ти повече от чичо,
ще ми е приятно.
Много ще се радвам.
Андреу!
Хайде, трябва да задвижим обвинението.
И без резки движения, нали?
След няколко часа ще ги пуснат и ще се върнат много ядосани.
Трябва да се махнем. Сега или никога.
Така е най-добре.
Наистина.
Пак решаваш от името на всички.
Не можем нито да останем, нито да се върнем.
Без пари сме. Нямаме друг избор.
Добре, права си. Това е важно и ще го решим заедно.
Вие какво предлагате да направим?
Сигурна ли си, че е най-добре?
- Знам, че си ми ядосана. - Не на теб, а на татко.
Наистина ли искаш да заминем с него и да започнем нов живот с фалшиви имена?
След всичките му издънки?
Знам, че много сгафи, но ти е баща.
Дойде да поправи грешката си.
По-безопасно ли е да сме с него?
Най-важното е да се махнем от тук.
Добре, заминаваме.
Върви си събери багажа.
- Знам какво ще кажеш. - Нищо.
Да не мислиш, че на мен ми се заминава така?
Да оставя всичко по средата? Винарната, къщата ни.
Нищо не съм казала.
Но бягството не е решение.
От личен опит ти го казвам.
- Къде отиваш? - Да се сбогувам. Иди и ти.
Не ми тръшна вратата под носа.
Имаме напредък.
- Какво искаш? - Да поправя грешката си от едно време.
Да се сбогувам.
Пак ли заминаваш?
Стига, каква е тая физиономия? Така е най-добре за всички.
Идването ми само създаде проблеми.
Знаеш ли какво ми липсваше толкова години? Не животът в къща, вместо в каравана,
нито добре платена работа или свястно гадже.
Тях май ги имах предостатъчно.
Най-много ми липсваше да си говоря с теб.
Добре, ще тръгвам.
Ще ми се да имахме повече време.
Хубаво, лек път.
Какво?
Да ти се не види! Наистина ли ще се сбогуваме така?
- Какво искаш да ти кажа? - Знам ли, нещо.
- Да не мислиш, че ми се заминава? - Ами недей!
Повече от 40 години живях с мисълта, че няма да те видя.
Сега, като се появи, пак свикнах да си наоколо.
Нищо че си досадна и ме дразниш нарочно.
Това ми е най-любимото.
Имам свободна стая.
Къде сложи бъчвите?
- Налда, къде е Амат? - Не съм го виждала.
Точно ти ми трябваше. Имам една идея.
Да украсим и тук за американката. Може да има лампи, фенери, оркестър.
Как ти звучи?
Да отпразнуваме Свети Викентий по-рано заради чужденката!
Много ще й хареса!
Овцете ще са отвън и ще изглежда по-екологично.
- Амат даде идеята. - А той къде е?
Там отзад. Приготвя мостри от виното.
Какво правиш?
Една идва утре.
Всичко трябва да е готово.
Много ще хареса и виното, и винарната. Даже овцете.
Ще се справите.
Жалко, че няма да си тук.
Американката!
- Какво? - Не ти, другата. Идва!
- Една ли? - Как така "идва"?
Трябваше да дойде утре.
От службата й се обадиха, че идва днес. Хеликоптерът ще кацне всеки момент.
Да кажем на всички, за да я посрещнем както подобава.
Хайде!
- Отвлечи й вниманието за пет минути. - Трябва да тръгвам.
Гала, моля те.
ВИНАРСКИ КООПЕРАТИВ
- Една! - Гала?
- Здравей. - Боже! Какво правиш тук?
- Не си ли в неизвестност? - Глупости! Ето ме.
Мислех, че аз изненадвам с поява.
- Какво е станало с теб? - Ами...
Дълга история. Решихме да дойдем в селото на майка ми.
Като опитах това вино, веднага се сетих за теб.
Нямам търпение да ме разведеш. Имаме доста да наваксваме.
- Това са жените. - Колко трогателно.
- Това е Една. - Здрасти.
Рамона, празнуването на Свети Викентий по-рано е светотатство.
Стига де, отче! Колкото да впечатлим купувачката.
- Ще празнуваме истинския през май. - Хайде!
Няма да имаме друг шанс да прославим градчето си. Хайде!
Ще го направим.
Заради Гала.
Е, щом е заради Гала.
Супер! Ще кажа на оркестъра да се подготви.
Наше производство. Лимитирано е, защото се изпипва.
Има екологичен сертификат, нали?
- Разбира се. - Идеално.
Това му е хубавото тук. Почвата е невероятна, няма химикали,
ползваме естествени торове.
Ползваме само естествени торове, нали?
Че как! Сто процента овчи дърдонки, бейби.
Не разбрах, но звучи добре.
- Да опитаме виното. - Хайде.
И самата винарна е уникална.
- Дано ви хареса колкото и на нас. - Това е специален бленд.
Ако дегустираш двете реколти поотделно, не би предположила, че се съчетават.
Но се оказа, че си пасват страхотно.
Да.
- Получи се уникален бленд. - Бленд, да.
- Е? - Как е?
Харесва ми.
Добре, ще карам направо. В това има пари.
И не само виното, цялата концепция. Винарната, традицията.
Искам първа да лансирам това вино.
30 000 бутилки.
Плащам 10% аванс, останалото - при доставката.
Страхотно! Супер.
Какво?
Ще ни извиниш ли за момент?
- Само минутка. - Колкото е необходимо.
Какво?
- Не става. - И защо?
Кооперативът има доста дългове.
С 10% аванс няма да покрием и половината от тях.
- Трябват ни минимум 30%. - Никой няма да ти даде повече, Амат.
Добре. Остави на мен.
Една, имаме сделка. Това вино е неповторимо и го знаеш.
Както сама каза, и концепцията, и виното имат потенциал.
Всяка бутилка е уникална, различна и специална.
Хората ще са склонни да се бръкнат за него.
Едва ли искаш само 30 000 бутилки. Помисли за 100 000.
Бива си те.
Имаме ли сделка?
- Имаме сделка. - Да!
Супер, идвай.
Подготвили сме се. Градчето ще ти хареса.
ДОБРЕ ДОШЛА
Ела, миличка.
Ти успя, Гала!
Това няма ли да ти липсва?
Всичко ще се нареди, спокойно.
- Баба ти къде е? - Отиде до леля Мариона.
И аз ще се сбогувам.
Какво си увесила нос? Разбирачката хареса виното ви.
Тръгваме си.
И исках да ти благодаря за всичко.
Ако си просиш возене до летището, забрави.
- Не заминавай. - И аз не искам.
Добре, но се върни скоро, че ми дължиш рисунка.
- Трябва да тръгваме, мамо. - Ами тръгвайте де.
Какво? Бабо, идваш с нас. Не трябва да се делим.
Не ми се бяга на тия години.
- Няма да те оставам тук сама. - Не се тревожете.
Скучно или не, това е родното ми място.
Май стана добре, че ни домъкна тук.
И двете знаете колко съм досадна. Само ще ви създавам грижи.
- Няма такова нещо. - В Ла Муга не е лошо. Хората са добри.
- И сестра ми е тук. - Ще се грижим добре за нея.
Ще ти донеса багажа.
Знае ли човек, може пък да разбера кой е баща ти.
Да, няма да е лошо.
Който и да е, има късмет. Ти си прекрасна дъщеря.
Много те обичам.
- Много. - И аз теб.
ЛА МУГА
Ами пристигнахме.
Благодарим ти за всичко.
Мислех, че животът с вас ще е ужасен, но...
- Беше приятно. - Наистина беше.
- Мамо, ще те чакам отвън. - Добре.
- Чао, Амат. - Късмет.
- Виж... - Амат, не искам да...
- Щях да кажа... - Не искам да...
Мамка му!
Благодаря.
Благодаря ти.
Според майка ми животът на всяка Чатар е като игра на карти.
Първо правило: нищо не е сигурно. Не знаеш каква ръка ще ти се падне.
Не ми се тръгва.
Какво правиш?
Отключвам с кламер.
Научих се от едно видео.
Как е, Макгайвър?
- Свободни ли сме? - Надявай се!
Дойдох за фигурите. Докато аз съм тук, правилата ще са важни.
Ще стоите тук, докато върбата роди круши. Нарушили сте закона.
Върбите не раждат круши. Оставате тук, ясно?
Идвате в Испания и правите каквото ви скимне.
Скачате от балкони, безчинствате, не зачитате частната собственост.
Не може така, господа. Кражбата на бус е престъпление.
Защо не наехте кола като нормалните хора?
Щяхте да си разделите разходите. Не може да идвате тук и...
- Как така? - Скъпа, знам, че е лудост.
Но ако стане, няма да се налага да заминавате.
Моля те, без теб няма да успея.
- Тате! - Дойдохте!
Дойдохте.
Страхотно! Дайте ми багажа.
Прекрасно е, нали? Гледката е невероятна.
Не знаете колко се радвам, че тримата пак сме заедно.
Искате ли да видите вътре? Елате.
- Кога ще отплаваме? - Скоро, надявам се.
Купих ти истински дрехи.
Взех някои неща и за теб, миличка. Искаш ли да ги пробваш в твоята каюта?
След 20 минути имаме резервация за вечеря, ако сте гладни.
Така ли?
- Благодаря, тате. - За нищо.
Знаеш ли, докато ви чаках отвън на дока,
ми мина през ума, че може да сте решили да останете в това тъпо градче.
- Не е тъпо, много си е хубаво даже. - Разбра ме, скъпа.
Знам, че си се постарала, но не е най-доброто място за ново начало.
Нали разбираш?
Всичко е наред. Вече съм тук. Ще се погрижа за вас.
Недей.
- Да я караме по-бавно, а? - Добре.
Времето е пред нас.
Свикнах да те виждам с работните дрехи.
- Майка ти, с работни дрехи - сериозно ли? - Да!
Като едно време, когато живеех в каравана и берях грозде с майка ми.
Липсва ми.
Само то или всичко?
Спокойно.
Второ правило: крий си картите и остави другите да вдигнат мизата.
Добре, пристигнахме.
- Скъпа, това е капитанът. - Здравейте, капитане.
Благодаря. Да пием за вторите шансове.
Обещавам ви, че от сега нататък всичко ще е наред.
- Много съжалявам. - Студено е.
Направо ще ида до каютата да го почистя.
- Сега се връщам. - Добре.
Не се бави, да не свърши кралският рак.
Дами и господа, след малко "Бланкаро" ще потегли от...
Как върви? Много ли остава?
Побързай.
Нямаме време.
- Пречиш ми да се фокусирам, Гала. - Добре, работи си.
- Трябва ми тишина. - Имаме само пет минути.
Отвлечи му вниманието за по-дълго.
- Как? Да го хвърля през борда ли? - И това е вариант.
- Трябва да го отворим веднага. - Искаш ли да се пробваш?
- Не! Ти си майсторът. - Така ли?
Май знам как ще стане.
Защо се бави?
- Ще ида да видя какво става. - Не! Сядай, тате.
- Тя всеки момент ще дойде. - Добре.
Добре.
Малко се притеснявам за нея.
- Спокойно, нищо й няма. - Да.
Побързай, корабът ще тръгне.
- Хайде. - Две, три, сега!
Ти успя!
Дами и господа, остават пет минути
до отплаването ни от пристанище "Барселона".
Знам, че ни обичаш.
И аз те обичам, и то много, наистина.
- Но... - Какво?
Това не е решение.
Не ми се почва начисто. Не искам да забравям коя съм.
Опитвам се да кажа, че...
Ако един ден решиш да се вземеш в ръце, с радост пак ще те приема в живота си.
Кейти.
Къде е майка ти?
Боже.
- Чакай! - Къде отиваш?
Защо се върна?
Важен детайл.
И САМА МОГА ДА СЕ ГРИЖА ЗА СЕБЕ СИ!
Дали татко ще успее?
Миличка, познавам баща ти, ще се справи.
Партито продължава!
Боже!
- Мамо! - Бабо!
Милички, какво правите тук? Любимите ми те!
- Не можем без теб. - Много се радвам, че се върнахте!
- Къде е Фред? - Пътува към Латинска Америка.
А нас ни чака доста работа тук.
Върви при него.
Кейт, ела. Мариона, хайде с нас!
Каква вечер, а!
Не беше лоша.
Може да стане и по-добра.
Гала! Победих на кегли!
Това градче ми харесва! И жените са страхотни!
- Здрасти, Монтсе. Една май е пийнала. - Пресуши половината бар.
Може ли да поговорим?
- Сега ли? - Да.
Добре.
- Какво има? - И двамата имаме свой живот.
Говорили сме го много пъти. Прекарваме си добре, без обвързване.
Мислех, че внимаваме да не се стигне дотук, но уви.
Вече има намесен трети човек.
Джулия!
Хората се забавляват. Що за физиономии?
Дойдоха резултатите.
- Джулия, идвай! - Сестра ми ме вика.
Една май се насвятка.
Догодина иска да участва в шампионата по кегли.
- Какво ти е? - Нищо.
Нищо ли?
Всичко се подрежда. Не се ли радваш?
Радвам се.
Това ли ти е радостната физиономия?
Да не е станало нещо? Сподели ми.
- Няма да е толкова лесно, Гала. - Наясно съм.
Ако ще си такъв, по-добре да си мълчим.
- Може ли един път да не спорим? - Не знам, може ли?
Какво беше това?
И третото правило.
Бъди готова да импровизираш.
Защото и най-добрите планове се объркват.
Мъртъв ли е?
Като гледам, да, Гала.
ПО РОМАНА НА САНДРА БАРНЕДА "LA TIERRA DE LAS MUJERES"
Превод на субтитрите Северина Цанкова