ZEMĚ ŽEN
Můžu dál?
Zdravím.
Kdyby něco, budu nahoře.
Dobrou noc.
Ta je za to, žes nás opustil.
A tahle je za ty týdny, co jsem strávila v tomhle městě, aniž by ses mi ozval!
A tahle za to, žes utekl s nějakou ženskou,
- zatímco nás honili Tonyho chlapi! - Vysvětlím to, zlato. Prosím.
Ještě jednou mi řekni zlato, a dostaneš pořádný dělo!
Opustit vás jsem nikdy neměl v úmyslu.
Musel jsem odjet, abych vám zajistil bezpečí.
- V bezpečí fakt nejsme, Frede! - Byla to chyba! Teď už to vím.
- Chyba? - Jo.
Chyba je ukrást župan z hotelu.
Tys ukradl 15 milionů dolarů!
Ne, já ty peníze neukradl. To ne. Půjčil jsem si je.
- Tak ty sis je půjčil. Kriste. - Ano. Od Tonyho.
Na investici do obytného komplexu v Brooklynu.
Dostal jsem tip... velmi, velmi špatný, nutno dodat...
že bych nemovitosti z těch projektů mohl prodat 40 % nad tržní hodnotou.
- Jen mi scházel investor. - A co jít do banky jako normální člověk?
Banka by mi úvěr nedala.
Proč ne?
Protože už jsem u nich měl dluh.
Jaký dluh?
Dlužil jsem tam sedm milionů dolarů.
Styděl jsem se, Galo.
Já nechtěl, abys mě měla za ztroskotance. Jen jsem chtěl dát všechno do pořádku.
Proto jsem si půjčil od Tonyho.
Abych mohl...
Jen jsem chtěl, abys byla šťastná.
Na pozemku se začalo stavět a pak investoři,
rozumíš, začali svoje peníze stahovat. Jeden za druhým a pořád dál. A...
A protože peníze nepřitékaly, musel jsem stopnout výstavbu,
jenže už jsem mezitím většinu Tonyho peněz utratil. A...
Takže jsem mu je nemohl vrátit.
Takže jsem... Prostě...
Takže jsi utekl.
Jo. Utekl jsem.
Pak jsem potkal jednu ženu.
Byla to diplomatka na velvyslanectví.
Řekla, že může vyvézt naše šperky ze země bez větších potíží.
- Frede, to je můj náhrdelník? - Uzavřeli jsme obchod.
Uzavřeli jste obchod?
Viděla jsem tu fotku.
Byla na ní taková šťabajzna a tys ji vzal do Monaka!
Zlato, mezi náma se nic nestalo.
Celý náš život je lež, Frede.
Už ani nevím, kdo jsem já.
Vím, že Tonymu ty peníze nedokážu splatit.
Kéž bych mohl, ale prostě nemůžu.
Ale myslím, že jsem přišel na to, jak bychom mohli začít nanovo.
Začít nanovo? Máš mě za idiota?
Jen mě vyslechni, jo?
Velká část našich dluhů je na tvoje jméno. Moc mě to mrzí, Galo.
Tohle je jediná možnost, jak začít nanovo a zajistit naší rodině bezpečí.
Bez tebe to nezvládnu.
Zítra v deset večer vyplouvá výletní loď
z Barcelony do Argentiny. Mám lístky a padělané pasy pro nás všechny.
Vím, že mi asi podnikání moc nejde, ale všechno, co jsem dělal, bylo pro nás.
Vrátit se není možné, stejně tak zůstat tady.
Pojedeš se mnou?
Chtěli mě zabít, Galo.
Řekni něco, prosím, Galo.
- Sakra. To je Kevin. - Kevin?
Jako Hank a Kevin? Tonyho zabijáci?
Ano! Tonyho zabijáci.
Jsou tady? Teď?
Jo. A našli nás o dost dřív než ty, což ti není zrovna ke cti.
Udělali vám něco?
Ale vůbec nic. Jen nám dali pistoli k hlavě.
Za to, cos nám způsobil, by si tě měli odvést.
Galo.
Galo, neuvažuješ snad...
Ne. Pojď. Vyjdeme zadním vchodem.
Nenechám tě tu.
- Počkej. Je to nebezpečné. - Teď děláš hrdinu?
Julio. Jak se vede?
- Jednu ti fláknu! - Ne, mami!
- Dost. Jdeme. - Hajzle!
Musíme ho dostat ven. Odveď jeho pozornost.
- Čí? - Kevinovu.
Tati.
Ahoj zlato. Pojď ke mně.
Už musím. Brzy si promluvíme, slibuju.
- Jo. - Ale teď jsi přijel.
- Kamaráde! Ráda tě vidím. - Co to bylo za rámus?
Jsem nahluchlá a telka hodně moc.
Můžu se porozhlídnout?
Jistě. Jako doma.
Sklenku mléka?
Já si dám.
Mléko? Jo? Je od sousedovic krávy.
Bude to dobrý.
- Uvidíte se. - Mám tě rád.
Řekni Amatovi, ať na nás počká na silnici.
Jo?
Panejo! Ty jsi ale vazba.
Jsi moc silný. Dost cvičíš, ne?
- Posiluju. - Jsou pravý, co?
Tak co takhle sklenku a pár sušenek?
Tak jo. Jdeme.
Takže ten „Armand“, ten tu bydlí?
Amat. Jmenuje se Amat.
A ano, bydlí tu. Koupil dům mé tety. Ale to je fuk. Hele, tady je.
- Pohyb, pojď. - No tak. Nemůžete tu zůstat.
Pomůžu vám odtud vypadnout.
V přístavu. Zítra večer. V deset.
- Budu na vás čekat. - Frede, my prostě...
Tak spěcháme, nebo ne?
- Jedeme? - Jo, jo. Díky.
Sušenky jsou dobré, že? Jo.
Výborné.
Ale na dobrou noc
mám kouzelné řešení.
Vy jste ale číslo.
Co to bylo?
Já nic neslyšela.
No dovolte? Spíme.
Omlouvám se.
Sladké sny.
Řekla bys nám laskavě, co tu dělá ten idiot?
Chce všechno urovnat.
To je snadný. Ať vrátí ty peníze.
Ne. Nech mě hádat. On je nemá.
On je nemá?
Nemá je.
Tak jak chce všechno urovnat?
Já nevím, mami. Ale má plán.
- Chce, abychom s ním odjely. - To je ale zbabělec. Chce utéct.
Snad tě nenapadlo říct ano.
Ne, mami. Neřekla jsem ano. Neřekla jsem nic.
Zjevil se zčistajasna, pověděl mi ten příběh
a pak přišel ten chlap.
A já myslela, že ho zabije. Je to otec mojí dcery. Co jsem měla dělat?
Ptáš se mě doopravdy, nebo řečnicky?
Když táta přišel, myslela jsem, že bude po všem.
To já taky.
Co budeme dělat teď?
Takže...
Jo, děkuju, že jste se mi postaral o rodinu.
Jezdí každou hodinu a půl.
Co když právě odjel?
Když nepřijede hodinu a půl, tak právě odjel.
Jo, jasně.
Jo.
Tak dobře.
Hele, prokažte mi laskavost. Můžete jim je předat?
Tady nejsou v bezpečí.
Tihle darebáci jsou jen kapka v moři potíží.
Jestli vám na nich opravdu záleží, řeknete jim, ať jedou se mnou.
Díky.
Tohle mi pro tebe dal.
Nevím, v jakém průšvihu tvůj muž lítá, ale vím, že tě do něj zatáhl.
Takže chce, abys šla s ním.
Půjdeš?
- Já nevím. - Po všech těch jeho lžích?
Ti chlapi nás málem zabili.
Získala jsem trochu času a myslela jsem, že najdu Freda, ale teď nevím.
Teď už nejdou jen po Fredovi.
Neválí se ti tu náhodou 15 milionů dolarů?
Věř instinktu, Galo.
KANADA CESTOVNÍ PAS
Budíček, pánové. Půjdete s námi.
Do hajzlu.
No tak. Pomalu vstávejte a žádné hlouposti.
- Žádný blbosti. - Co na ně míříš, Quintanillo?
- Co když jsou nebezpeční? - Nebezpeční? Nebezpečný jsi s tímhle ty!
No tak. Odlož tu zbraň.
Máte právo nevypovídat.
Sakra, Quintanillo. To nevidíš, že ti nerozumějí?
Andreu, celý život sním o tom, že tohle řeknu.
- Dopřej mi to, prosím. - No jo.
Máte právo na advokáta. Nemáte-li na něj, bude vám přidělen.
Co se děje?
Příbuzní tvého manžela. Zřejmě ukradli dodávku.
- Věřila bys tomu? - Skutečně?
Už ani rodině se nedá věřit.
Díkybohu si Amat všiml, že to nejsou dobří lidé.
- Amat? - Ano.
Zavolal nás. Prověřili jsme značky a ukázalo se,
že byla před pár dny nahlášena jako kradená v Besalú.
Jsi v pořádku?
- Ano. Půjdou do věznice? - Zatím jen do místní cely.
Budou obviněni z loupeže a tyhle věci trvají.
Nejspíš budou za pár hodin venku.
Dobře.
No víš...
Rodina je plná překvapení.
Někdy jsou nepříjemná, a... a jindy naopak příjemná.
Jestli po tom všem zjistíme, že my dva jsme víc než strýc a neteř,
to by bylo pěkné.
To by bylo krásné.
Andreu!
Čeká nás dost práce. Musíme je zaevidovat.
Pohybujte se opatrně, jo?
Za pár hodin budou venku a vrátí se pořádně naštvaní.
Musíme odjet. Teď, nebo nikdy.
Je to tak nejlepší.
- Jo. Je to nejlepší. - Rozhodla jsi to sama. Zase.
Nemůžeme zůstat tady. Nemůžeme se vrátit domů.
Jsme bez peněz. Nemáme na výběr.
Dobře. Máš pravdu.
Tohle je moc důležité, takže rozhodnutí učiníme společně.
Co uděláme?
Nějaké návrhy?
Určitě je to to nejlepší?
Vím, že jsi na mě naštvaná.
To ne. Jsem naštvaná na tátu.
To fakt odjedeme s ním?
A začneme nanovo pod falešnými jmény?
Po tom všem, co provedl?
Vím, že to strašlivě podělal.
Ale je to tvůj táta.
Přijel, aby všechno urovnal.
Myslíš, že budeme ve větším bezpečí s ním než samy?
V první řadě musíme vypadnout odsud. Jo?
Fajn.
- Fajn. - Odjedeme.
Sbal si věci. No tak.
- Vím, co řekneš. - Nic jsem neřekla.
Myslíš, že takhle odjet chci?
Nechat všechno nedořešené?
Vinařství, náš dům...
No tak, nic jsem neřekla.
Ale útěk není nejlepší řešení.
Věř mi. Já jsem v tom expert.
Kam jdeš?
Rozloučit se. Možná bys měla taky.
Páni. Nezabouchla jsi mi před nosem.
Děláme pokroky.
Co chceš?
Chci udělat to, co jsem měla udělat před mnoha lety.
Rozloučit se.
Ty odjíždíš? Zase?
No tak. Netvař se takhle.
Takhle je to lepší, ne?
Od příjezdu ti jen dělám potíže.
A víš, co mi celé ty roky chybělo nejvíc?
Ani pěkný dům místo toho polorozpadlého přívěsu,
ani dobře placená práce, ani dobrý milenec...
Teda těch jsem měla hromady.
Nejvíc mi celé ty roky chybělo povídání s tebou.
No, musím jít.
Kéž bychom měly víc času.
Tak fajn. Šťastnou cestu.
Co je?
Ty se mi snad zdáš.
To se vážně rozloučíme takhle?
No a co čekáš, že řeknu?
Já nevím. Něco řekni.
Myslíš, že já odjet chci?
Tak neodjížděj!
Čtyřicet let jsem si myslela, že už tě nikdy neuvidím.
A teď když jsi tady, jsem si zvykla, že tě mám zase nablízku.
I když jsi protivná a strašně ráda mě rozčiluješ.
To dělám úplně ze všeho nejradši.
Mám prázdný pokoj.
Kam jsi dala ty sudy?
Naldo, kde je Amat?
Neviděla jsem ho.
Tady jsi!
Něco nás napadlo. Že bychom to tu na příjezd té Američanky vyzdobily.
Jen pár věcí: světla, lucerny, živá kapela.
- Co říkáš? - No!
Takže vlastně kvůli té cizačce budeme s předstihem slavit Den svatého Vincence!
Výborně, bude nadšená!
Venku budou ovce, aby to působilo víc ekologicky.
To byl Amatův nápad.
Kde je Amat?
Tamhle vzadu, chystá vzorky vína.
Co děláš?
Edna přijede zítra.
Všechno musí být nachystané.
Z toho vína bude nadšená.
I z vinařství. Dokonce i z ovcí.
Povedete si skvěle.
Škoda že tu nebudeš.
Američanka! Ta Američanka!
- Co? - Ne, ty ne. Ta druhá! Je tady!
- Edna? - Jak jako „tady“?
Ale měla přijet až zítra.
Ne. Volali z její kanceláře, že letí vrtulníkem a za chvíli přistane.
Rozhlásím to, abychom ji přivítali, jak si zaslouží. Jdeme!
- Zabav ji. - To ne.
- Jen pět minut. - Už musím odjet.
Galo, prosím.
DRUŽSTEVNÍ VINAŘSTVÍ LES BITLLES
Edno.
Galo?
- Ahoj. - Božíčku. Co tu děláš?
Nebylas pohřešovaná?
Pohřešovaná?
Jsem přímo tady.
A já myslela, že jdu ve velkém stylu.
Ale co se ti stalo?
No jo, to víš.
Stručně řečeno jsme se rozhodly odjet do matčiny vesnice.
Ochutnala jsem zdejší víno a hned jsi mě napadla ty.
Nemůžu se dočkat, až mi všechno ukážeš.
- Musíme toho tolik probrat. - Tak tohle jsou dámy.
- Rozkošné. - To je Edna.
- Vítejte! - Zdravím.
Ale Ramono, drahá.
Slavit Den svatého Vincence předčasně je přinejmenším svatokrádež.
No tak, otče! Je to, jen abychom ohromili tu ženu.
Pravý svátek oslavíme v květnu.
No tak! Je to naše jediná šance ukázat město v dobrém světle. Klid.
Uděláme to.
- Pro Galu. - No tak když je to pro Galu...
Fantastické! Řeknu kapele, ať se připraví.
Je to výběrové víno, malosériová produkce, vyrobené s ohromnou péčí.
A jistě mají certifikát na ekologické víno, že?
- No jo, jasně. - Výborně.
To je tady právě skvělé. Úžasná půda, žádné chemikálie, jen přírodní hnojiva...
Říkám, že používáme jen přírodní hnojiva. Mám pravdu?
Samozřejmě. Stoprocentní ovčí hovna, kotě.
Nevím, co říkala, ale zní to dobře.
- Tak to víno ochutnáme. - Jdeme na to.
Tohle vinařství je výjimečné.
Snad vám bude chutnat tolik jako nám.
Jo. Tohle je naprosto výjimečná směs. Dvě různé sklizně. Když je zkusíš zvlášť,
asi bys neřekla, že půjdou k sobě.
Ale ukázalo se, že ladí dokonale.
Ano.
Ano, podařilo se nám vytvořit jedinečné spojení.
Spojení.
Jo.
Takže?
Chutná mi.
Dobrá. Přejdu rovnou k věci.
Má to tu obchodní potenciál. A nejde jen o samotné víno. Celý koncept.
Vinařství, tradice. A já u toho chci být jako první.
Třicet tisíc lahví. Zaplatím 10 % předem a zbytek při dodání.
Super!
To je super.
Co?
Můžete nám dát minutku?
Jen jednu minutu.
Žádný spěch.
Co je?
- Nemůžeme to přijmout. - Proč ne?
Družstvo je silně zadlužené.
Desetiprocentní záloha nepokryje ani půlku.
Potřebujeme minimálně 30 %.
Víc peněz vám nenabídne nikdo, Amate.
No dobře. Nech to na mně.
Edno. Dohodneme se. Víš, že takové víno jinde nenajdeš.
Jak jsi řekla, ten příběh... To víno se prodává samo.
Každá láhev je jedinečná, odlišná, výjimečná.
Lidi budou chtít zaplatit plno peněz, aby se k takové láhvi dostali.
Takže si nemyslím, že koupíš 30 000 lahví.
Ty koupíš 100 000 lahví.
Jsi dobrá.
Takže dohodnuto?
- Dohodnuto. - Ano!
Paráda. Pojď. Připravili jsme něco velkolepého. To město si zamiluješ.
VÍTEJTE
Pojďte s námi, drahá Edno.
Dokázalas to, Galo!
Fakt ti to všechno nebude chybět?
Všechno nakonec dopadne dobře. Věř mi.
Kde je babička?
Loučí se s tetou Marionou.
A já udělám totéž.
Proč ten smutný výraz?
S tou vinařkou jste udělaly terno. Raduj se.
Odjíždíme.
A chtěla jsem ti za všechno poděkovat.
Jestli se mě snažíš obelstít, abych vás odvezla na letiště, tak s tím nepočítej.
Neměla bys odjíždět.
Já odjet nechci.
No tak se rychle vrať, protože mi dlužíš kresbu.
Musíme hned odjet, mami.
Tak to si radši pospěšte.
Cože?
Babičko, pojedeš s námi. Musíme být pohromadě.
- Kate, ve svém věku už nemůžu dál utíkat. - Bez tebe neodjedu.
- Babičko, nemůžeš tu být sama. - Bude mi tu dobře.
Jo, je to nudné město, ale tohle je můj domov.
To, žes nás sem dotáhla, nebylo tak zlý.
A obě víte, jak dovedu být otravná.
Vždycky budu přítěž, problém.
Ty nejsi problém nikdy.
Žít v La Muze je fajn.
Jsou tu dobří lidé.
A má sestra.
Výborně se o ni postaráme.
Donesu ti tašky.
Kdo ví? Třeba když tu zůstanu, konečně zjistím, kdo je tvůj otec.
No jo. Mohlo by být fajn vědět, kdo to je.
Ať je to kdokoli, bude to šťastný chlap, protože jsi báječná dcera.
Mám tě moc ráda.
Strašně moc.
Já tebe tady.
Tak jsme tady.
Díky za všechno.
Myslel jsem, že bydlet s váma bude jak zlý sen. Ale...
Bylo to fajn.
Jo, to vážně bylo.
- Mami, počkám venku. - Tak jo.
- Čau Amate. - Zlom vaz.
- Hele... - Amate, já nechci...
- Chtěl jsem říct... - Nechci...
Sakra.
Díky.
Děkuju.
Být ženou rodu Xatartových je podle mojí mámy jako hrát karty.
První pravidlo: smiřte se s nejistotou.
Nikdy nevíte, jaké karty dostanete.
Nechci jet.
Co to děláš?
Používám sponku.
To mám z tutoriálu.
Zabal to, MacGyvere.
Jsme volní?
Volní? To ne! Ani náhodou.
Jdu pro obry a velké hlavy.
Dokud jsem tu já, pravidla se musejí dodržovat. Tečka.
Volní budete, až naprší a uschne.
Porušili jste zákon. Tak to je.
Naprší a uschne. Ven se prostě nedostanete.
Vy cizinci si ve Španělsku děláte, co chcete.
Skáčete z balkonů, narušujete pořádek...
Nezáleží vám na soukromém majetku.
To takhle nejde. Ukrást tu dodávku byl trestný čin.
Nemůžete si prostě půjčit auto z půjčovny jako každý?
Nemůžete si dovolit sdílet auto? No tak! Nemůžete sem přijet...
Co chceš jako dělat?
Zlato, vím, že je to šílený.
To je, ale jestli to vyjde, nebudete muset nikam odjet.
Prosím. Potřebuju tě jako součást mého plánu.
Tati!
Panebože. A ty. Paráda. Pojďte. Vezmu vám zavazadla.
- Panejo. - Jo. Pěkný, co? Nádherný výhled.
Nedovedu ani vyjádřit, jak jsem šťastný, že jsme zase všichni spolu.
Jo. Chcete se podívat dovnitř?
- Pojďte. - Jo.
A za jak dlouho vyplujeme?
Doufám, že brzo.
Sehnal jsem ti nějaké pořádné oblečení.
A pár věcí jsem koupil i tobě. Co kdyby sis je vyzkoušela u sebe?
Za 20 minut máme rezervaci na večeři, jestli máte hlad.
- Jo? - Jo.
- Díky, tati. - Není vůbec zač.
Víš... Na chvíli, když jsem na vás čekal na tom molu,
jsem si říkal, že ses rozhodla zůstat v tý díře.
Není to díra, ale krásné město.
Jo. Chápeš, jak to myslím, kotě.
Určitě ses snažila, co to šlo,
ale nejspíš to nebylo nejlepší místo na nový začátek, že ne?
Chápeš?
Koukni, už je to dobrý, protože teď jsem tu já.
A já se o vás postarám.
To ne. Půjdeme na to zvolna, jo?
No jo, jasně.
Jo. Máme moře času.
Zvykla jsem si vídat tě ve špinavých hadrech.
Děláš si srandu?
- Tvoje máma? Ve špinavých hadrech? - Ano!
Připomnělo mi to doby, kdy jsem žila s mámou v obytňáku a sbírala hrozny.
Chybí mi to.
Jen tohle, nebo úplně všechno?
Bude to dobrý.
Druhé pravidlo: neukazujte svoje karty.
A blufujte.
Tak jo.
Jsme tu.
- Tamhle je kapitán, zlato. - Zdravím, kapitáne.
Děkuju.
Připíjím na druhé šance.
Dávám vám své slovo, že odteď už budeme v pohodě.
- Ježíši. Moc se omlouvám. - To teda studí.
Pojď. Já ti to...
Ne, víš co? Půjdu do kajuty a omyju si to.
- Hned jsem tu. - Dobře.
Nebuď tam dlouho, ať nedojdou kamčatští krabi.
Dámy a pánové, loď Blancaró brzy vypluje z přístavu...
Jak to jde?
Potrvá to dlouho?
Pospěš si.
Nemáme moc času.
Musím se soustředit, Galo.
- Jo, no jo. Nechám tě pracovat. - Potřebuju ticho, abych se soustředil.
Máme jen pět minut.
Jestli ti mám pomoct, musíš Freda zdržovat dýl.
- Co mám udělat? Hodit ho přes palubu? - I to je možnost.
Musíme to otevřít.
Chceš to zkusit?
- Ne! Kutil jsi ty. - Fakt?
Ano.
Něco bychom udělat mohli.
Co jí tak trvá?
Já ji půjdu najít.
Ne! Tati, sedni si! Jo? Sedni si. Přijde za chvilku.
Dobře.
Tak fajn.
Jen o ni mám trochu strach, nic víc.
- Neboj. Určitě je v pořádku. - Jo, jo.
Dělej! Loď bude každou chvíli vyplouvat!
Můžeme.
Dva, tři...
Teď!
Dokázals to! Dokázal!
Dámy a pánové, loď Blancaró vypluje z Barcelony za pět minut.
Tati, vím, že nás máš rád.
- Taky tě mám ráda. Moc, opravdu. Ale... - No?
Takhle to do pořádku dát nejde.
Nepotřebuju začít znova. Nechci zapomenout, kdo jsem.
Tati, pokouším se říct...
Jestli se jednou rozhodneš uspořádat si život,
s radostí tě zas přijmu do svého života.
Katie...
kde je tvoje matka?
Prokrista.
Počkej!
Co to děláš?
Proč ses vrátila?
Detaily.
DOVEDU SE O SEBE POSTARAT SAMA!
- Myslíš, že bude táta v pořádku? - Věř mi.
Tvého tátu znám. Ten bude v pohodě.
No ne.
Ty jo.
Oni dál slaví?
Ježíši!
- Mami! - Babi!
Zlatíčka! Co tu děláte? Drahoušci!
Nemůžeme bez tebe žít.
Jsem tak ráda, že jste zpátky!
Kde je Fred?
Na cestě do Latinské Ameriky.
Máme tu ještě plno věcí na práci.
Běž s ním.
Pojď se mnou, Kate.
Pojď sem! Mariono, pojď s námi!
To byl teda večer!
Nebyl špatný.
- Může být ještě lepší. - Galo!
Právě jsem vyhrála v bitlles.
Zbožňuju tohle město!
A zbožňuju tyhle ženy!
Čau Montse.
- Asi toho trochu vypila, co? - Půl baru.
Můžeme si promluvit?
- Teď? - Jo.
Jasně.
Tak povídej.
Ty máš svůj život. Já mám svůj a...
Náš vztah jsme hodně probírali.
Je to super. Užíváme si bez závazků.
Myslím, že jsme si dávali pozor, aby se tohle nestalo, ale stalo se to.
Teď už se to všechno týká i třetí osoby.
Julio!
No tak! Všichni se baví, a vy se tváříte takhle?
Dorazily výsledky testů.
- Julio! Julio, pojď sem! - Volá mě sestra.
A Edna byla drobet piripi.
Příští rok chce přijet na mistrovství v bitlles.
Co?
Co se děje?
Nic.
Nic?
Teď můžeme všechno vyřešit.
Nemáš radost?
Ano. Mám radost.
Tohle je tvůj radostný výraz? Vážně?
Stalo se ještě něco jiného? Mně můžeš věřit.
Není to tak snadný, Galo.
To já vím.
Jestli chceš být takový, můžeme přestat mluvit.
Můžeme se chvíli nehádat?
Já nevím. Můžeme?
Co to bylo?
A konečně třetí pravidlo.
Nechte si prostor na improvizaci.
I ten nejlepší plán se totiž může zvrtnout.
Je mrtvý?
Řekl bych, že jo, Galo.
PODLE KNIŽNÍ PŘEDLOHY S. BARNEDA „LA TIERRA DE LAS MUJERES“
Překlad titulků: Jiří Sailer