Får jeg komme inn?
Hei.
Jeg blir oppe, i tilfelle du trenger meg.
God natt.
Fordi du forlot oss.
Og for de ukene jeg har vært her uten å høre et ord fra deg!
Og for at du stakk av med ei dame mens vi blir jaktet på av Tonys bøller.
La meg få forklare, kjære.
Kaller du meg "kjære" igjen, slår jeg hardere.
Jeg mente ikke å forlate deg.
- Jeg ville at dere skulle være trygge. - Det er vi tydeligvis ikke.
- Det var galt! Jeg vet det nå. - Galt?
Det er galt å stjele en morgenkåpe fra et hotell. Du stjal 15 millioner dollar!
Nei, jeg stjal ikke pengene. Jeg lånte dem.
- Lånte dem. Herregud. - Ja. Jeg lånte dem fra Tony.
For å investere i en bygård i Brooklyn.
Jeg ble gitt noen råd, veldig dårlige råd, om jeg får legge til det,
om at jeg kunne selge eiendommene fra planen til 40 % over markedsverdi.
- Jeg trengte bare en investor. - Hvorfor ikke gå i banken som alle andre?
- Fordi banken ikke vil gi meg noe lån. - Hvorfor ikke?
- Fordi jeg allerede hadde gjeld hos dem. - Hva slags gjeld?
Jeg hadde lånt sju millioner dollar.
Jeg skammet meg.
Du skulle ikke tro jeg var en taper. Jeg ville bare rette opp i ting.
Og derfor lånte jeg pengene av Tony, så jeg kunne...
Jeg prøvde bare å gjøre deg lykkelig.
Byggingen hadde startet, men så begynte investorene
å trekke seg ut, en etter en. Og...
Siden det ikke kom inn penger, måtte jeg stoppe byggingen.
Jeg hadde alt brukt det meste av Tonys penger, og...
Jeg kunne ikke betale det tilbake.
Så jeg... Bare...
Du dro.
Ja, jeg dro.
Og så møtte jeg henne. Hun var diplomat ved en ambassade.
Hun sa hun kunne få smykkene ut av landet uten for mye bryderi.
Er det halssmykket mitt?
- Vi gjorde en avtale. - Jaså? Jeg så bildet.
Hun var en slags nymfoman, og du tok henne med til Monaco!
Ingenting skjedde mellom oss.
Hele livet vårt er en løgn. Jeg vet ikke lenger hvem jeg er.
Jeg kan ikke betale tilbake Tonys penger.
Skulle ønske jeg kunne det, men det kan jeg ikke.
Men jeg vet hvordan vi kan begynne på nytt.
- På nytt? Tror du jeg er dum? - Bare hør på hva jeg har å si.
Mye av det vi skylder er i ditt navn. Jeg er lei for det, Gala.
Det er eneste måte å starte på nytt og samtidig holde familien trygg.
Jeg klarer det ikke uten deg.
I morgen kveld klokken 22 seiler et cruiseskip
fra Barcelona til Argentina.
Jeg har billetter og falske pass til oss alle.
Jeg vet jeg har gjort dårlige forretninger, men jeg gjorde alt for oss.
Det er ikke mulig å dra tilbake eller å bli her. Blir du med meg?
De ville drepe meg, Gala.
Si noe. Vær så snill.
- Å nei, det er Kevin. - Kevin?
Mener du Kevin og Hank? Tonys leiemordere?
Ja! Tonys leiemordere.
- Er de her? Nå? - Ja. De fant oss før du fant oss.
Det stiller deg i dårlig lys.
- Gjorde de noe? - De bare siktet på oss med våpen.
De burde ta deg som takk for alt du har gjort mot oss.
Gala.
Du tenker vel ikke...
Nei. Kom. Vi går ut bakdøren.
- Jeg forlater deg ikke her. - Vil du være helten nå?
Hvordan går det?
- Jeg vil slå deg! - Nei.
- Nå holder det. - Din dritt!
Vi må få ham ut herfra. Du må avlede ham.
- Hvem? - Kevin.
- Pappa! - Hei, vennen. Kom hit.
- Jeg må dra, men vi snakkes snart. - Men du kom jo nettopp.
- Hei! Så fint å se deg. - Hva er alt bråket?
Jeg er litt tunghørt. TV-en står høyt på.
- Kan jeg ta en titt? - Ja, vær så god.
Vil du ha litt melk? Jeg skal ha et glass.
Melk? OK? Fra naboens ku.
- Det går bra. Glad i deg. - Du får snart se ham.
- Be Amat møte oss på veien. - OK?
Hør her! Jammen er det muskler på deg.
Du er veldig sterk. Mye trening?
- Jeg trener. - Er de ekte?
Hva med et glass melk og noen kjeks? Kom.
Denne "Armand", bor han her?
Amat. Han heter Amat. Ja, han bor her. Han kjøpte tantes hus.
Glem det. Der er han.
- Fort deg. - Dere... Dere kan ikke bli her.
La meg hjelpe dere å dra herfra. På havnen. I morgen kveld klokken 22.
- Jeg venter på dere. - Vi...
- Haster det ikke? Skal vi dra? - Ja.
Takk.
- Kjeksen er god, ikke sant? - Veldig god.
For å få sove... Jeg har en magisk løsning.
Du er noe for deg selv.
- Hva var det? - Jeg hørte ikke noe.
Hva gjør du? Vi sover.
Beklager.
Drøm søtt.
Fortell hva den idioten gjør her.
- Han vil rette opp i ting. - Da får han betale tilbake pengene.
Nei, ikke si noe. Han har dem ikke.
- Har han dem ikke? - Nei.
Så hvordan kan han fikse det?
Jeg vet ikke. Men han har en plan.
- Han vil vi skal bli med ham. - For en feiging. Han vil rømme.
- Du vil vel ikke si ja? - Nei, jeg sa ingenting.
Plutselig var han her, fortalte meg dette, og så kom den fyren.
Jeg trodde han ville drepe ham.
Han er min datters far. Hva skulle jeg gjøre?
Spør du meg, eller var det retorisk?
Jeg trodde alt ville ordne seg da han kom.
Jeg også.
Hva gjør vi nå?
Vel...
Tusen takk for at du passer på familien min.
De kommer hver 1,5 time.
- Hvordan vet jeg når forrige kom? - Vent en og en halv time og se.
Ja.
Du? Kan du gjøre meg en tjeneste? Kan du gi dem disse?
Jeg kan ikke ta vare på dem her.
De to fyrene er bare en del av et større kaos.
Hvis du bryr deg om dem, så ber du dem om å bli med meg.
Takk.
Han ba meg gi deg disse.
Jeg vet ikke hva slags problemer han har, men han har dratt deg med i det.
Han vil du skal bli med ham.
Skal du det?
- Jeg vet ikke. - Etter alle løgnene?
De karene drepte oss nesten.
Jeg kjøpte oss litt tid for å finne Fred, men nå vet jeg ikke.
De vil ikke bare ha Fred nå.
Du har vel ikke 15 millioner dollar?
Stol på instinktet ditt.
Våkne, mine herrer. Dere får bli med oss.
Pokker.
Kom igjen. Reis dere sakte. Ikke noe tull.
Ikke noe tull.
Hvorfor sikter du på dem med våpen?
- Hva om de er farlige? - Farlige?
Du er farlig med den i hånda. Legg bort våpenet.
Dere har rett til å tie og unngå å svare.
Du ser vel at de ikke forstår deg.
Jeg har drømt om å få si de ordene hele mitt liv.
- La meg få gjøre det. - Ja, ja.
Dere har rett til advokat. Hvis dere ikke har råd, vil en bli utpekt.
- Hva skjer? - Din manns slektninger stjal visst bilen.
- Tenk deg det. - Er det sant?
Man kan ikke stole på familien.
Det var bra Amat skjønte at de ikke var snille.
- Amat? - Ja. Han ringte oss.
Vi sjekket registreringsnummeret. Bilen ble meldt stjålet i Besalú.
Går det bra?
- Ja. Ja. Blir de fengslet? - Iallfall foreløpig.
De vil bli siktet for ran, men sånt tar tid.
- De er nok ute om noen timer. - OK.
Du skjønner... Familier er fulle av overraskelser.
Av og til på godt, og av og til på vondt.
Hvis det viser seg, etter alt dette, at vi er mer enn onkel og niese,
så ville jeg like det.
- Det ville være flott. - Andreu!
Vi har mye å gjøre. De må registreres.
Forsiktig når dere sitter her.
De vil bli sluppet ut om noen timer, og da vil de være forbanna.
Vi må dra. Det er nå eller aldri. Det er best slik.
- Ja, det er best. - Du tok den avgjørelsen alene. Igjen.
Vi kan ikke bli her. Vi kan ikke dra hjem. Uten penger er det vår eneste mulighet.
OK. Dere har rett.
Det er en viktig avgjørelse. Vi må ta den sammen.
Hva gjør vi? Hva tenker dere?
Er dette det beste?
- Jeg vet du er sint på meg. - Jeg er ikke sint på deg, men på pappa.
Skal vi bli med ham? Og starte et nytt liv med falske navn?
Etter det han har gjort?
Jeg vet han har gjort mye dumt, men han er tross alt faren din.
Han vil rette opp i det.
Vil vi være tryggere med ham enn alene?
Vi må først komme oss bort herfra. OK?
OK. Vi får dra.
Pakk sakene dine. Kom igjen.
- Jeg vet hva du vil si. - Jeg har ikke sagt noe.
Tror du jeg vil dra på denne måten?
Forlate alt halvferdig?
- Vingården, huset vårt... - Jeg har ikke sagt noe.
Men å rømme er ikke det beste.
Stol på meg. Jeg er en ekspert på det.
- Hvor skal du? - Jeg skal ta farvel. Det bør du også.
Du slamret ikke døren i fjeset mitt.
- Vi har kommet langt. - Hva vil du?
Jeg vil gjøre det jeg burde gjort for mange år siden.
Ta farvel.
Skal du dra? Igjen?
Ikke gi meg det uttrykket. Det er bedre slik. Ikke sant?
Jeg har bare skapt problemer.
Vet du hva jeg har savnet mest alle disse årene?
Ikke det å ha et fint hus istedenfor en gammel husvogn.
Ikke å ha en godt betalt jobb eller en snill kjæreste...
Det har jeg hatt nok av.
Det jeg har savnet mest i alle år er å kunne snakke med deg.
Vel... Jeg må dra.
Skulle ønske vi hadde mer tid.
Greit. Ha en fin tur.
Hva?
Pokker ta deg!
- Skal vi virkelig ta farvel slik? - Hva forventet du at jeg skulle si?
Jeg vet ikke. Si noe.
- Tror du jeg vil dra? - Så ikke dra.
I 40 år trodde jeg at jeg aldri ville se deg igjen.
Nå som du er her, har jeg blitt vant til å ha deg her.
Selv om du er en plage og elsker å irritere meg.
Det er det beste jeg gjør.
Jeg har et ledig rom.
- Hvor satte du fatene? - Hvor er Amat, Nalda?
Jeg har ikke sett ham.
Du er her! Vi har en idé. Vi kan pynte her til amerikaneren kommer.
Bare noen få ting. Lys, lamper, orkester som spiller.
- Hva synes du? - Nå?
Vi skal feire St. Vincent tidligere for utlendingen.
Hun vil elske det!
Sauene vil få det til å se mer økologisk ut.
- Det var Amats idé. - Hvor er Amat?
Der borte, på bakrommet. Han forbereder vinprøvene.
Hva gjør du?
Edna kommer i morgen.
Alt må være klart.
Hun vil elske vinen, vingården... Til og med sauene.
Du vil klare deg.
Synd du ikke blir.
Amerikaneren! Amerikaneren!
- Hva? - Ikke du. Den andre. Hun er her!
- Edna? - Hva mener du?
Men hun skulle komme i morgen.
Nei, kontoret hennes ringte og sa at hun kommer med helikopter. Snart.
Jeg gir beskjed til alle så hun får velkomsten hun fortjener. Kom igjen!
- Avled henne. - Nei, nei.
- I fem minutter. - Jeg må dra. Nå.
Vær så snill.
- Edna. - Gala?
- Hei. - Herregud. Hva gjør du her?
- Er ikke du savnet? - Savnet? Jeg er jo her.
Jeg trodde det var jeg som gjorde entré. Hva har skjedd med deg?
Ja...
Det er en lang historie, men vi ville komme hit til mammas landsby.
Jeg smakte vinen og tenkte med en gang på deg.
Jeg gleder meg til å få se alt. Vi har så mye å snakke om.
- Her er damene. - Så søtt.
- Dette er Edna. - Hei.
Men kjære Ramona, det er helligbrøde å feire St. Vincent så tidlig.
Ikke nå igjen! Det er bare for å imponere damen.
- Vi feirer den egentlige dagen i mai. - Kom igjen.
Det er vår sjanse til å la byen se bra ut. Slapp av.
Dette klarer vi.
- For Gala. - Vel, hvis det er for Gala...
Fantastisk! Jeg ber orkesteret gjøre seg i stand.
Det er en signaturvin. En liten produksjon, for den krever så mye arbeid.
De har vel bekreftelse på at den er økologisk?
- Selvfølgelig. - Utmerket.
Det er det som er så bra her. Fantastisk jord uten kjemikaler.
Bare naturlig gjødsel...
Jeg sier at vi bruker naturlig gjødsel.
Selvfølgelig. 100 % sauemøkk, baby.
Aner ikke hva hun sa, men det høres bra ut.
- La oss smake vinen. - La oss gjøre det.
Vingården er noe for seg.
Håper du liker den like godt som vi gjør.
Ja. Dette er en veldig spesiell blanding.
Det er to årganger. Om du smaker dem hver for seg,
ville du ikke tro de passer sammen.
Men det har seg sånn at de går hånd i hånd.
Ja. Ja, vi har klart å lage en unik blandingsvin.
En blandingsvin. Ja.
- Nå? - Nå?
Jeg liker den.
Jeg går rett på sak. Det er gode forretninger her.
Ikke bare vinen, men hele konseptet.
Vingården, tradisjonen. Og jeg vil være den første som kjøper.
30 000 flasker. Jeg kan betale 10 % på forskudd, resten ved levering.
Bra!
- Hva? - Kan du gi oss et lite øyeblikk?
- Et øyeblikk. - Ta den tiden dere trenger.
Hva er det?
- Vi kan ikke takke ja. - Hvorfor ikke?
Samvirket har mye gjeld.
Bare 10 % på forskudd vil ikke dekke halvparten.
- Vi trenger minst 30 %. - Ingen vil tilby mer penger, Amat.
OK. La meg ta meg av praten.
Edna. Vi har en avtale.
Du vil ikke finne en slik vin et annet sted.
Som du sa, historien og vinen selger seg selv.
Hver flaske er unik, annerledes og spesiell.
Folk vil betale mye for å få tak i en flaske.
Jeg synes ikke at du bør kjøpe 30 000 flasker.
Du bør kjøpe 100 000 flasker.
Du er god.
Har vi en avtale?
- Vi har en avtale! - Ja!
Bra. Kom.
Vi har planlagt noe fantastisk. Du vil elske byen.
VELKOMMEN
Bli med oss, kjære.
Du klarte det, Gala!
Vil du ikke savne det?
Det vil gå bra. Stol på meg.
- Hvor er bestemor? - Hun tar farvel med tante Mariona.
Jeg skal gjøre det samme.
Hvorfor er du så trist? Vindamen var en fulltreffer. Du må feire.
Vi forlater byen.
Jeg ville takke deg for alt.
Du klarer ikke å lure meg til å kjøre deg på flyplassen.
Du bør ikke dra.
Jeg vil ikke dra.
Kom snart tilbake. Du skylder meg en tegning.
- Vi må dra nå, mamma. - Da får dere forte dere.
Hva? Du må bli med oss. Vi må være sammen.
Jeg kan ikke fortsette å rømme i min alder, Kate.
Jeg drar ikke uten deg. Du kan ikke være her alene.
Det går bra. Jeg vet det er en kjedelig by, men det er hjemmet mitt.
Det var ikke så ille at du tok meg med hit.
Dere vet begge hvor irriterende jeg kan være.
Jeg vil alltid være en bekymring, et problem.
Du er aldri et problem.
Det er fint å bo i La Muga. Det er gode folk her.
- Og søsteren min er her. - Vi skal ta godt vare på henne.
Jeg skal hente bagasjen din.
Hvem vet? Ved å bli her, kan jeg kanskje finne ut hvem faren din er.
Ja. Det vil være fint å vite hvem han er.
Uansett hvem han er, så er han en heldig fyr, for du er en fantastisk datter.
Jeg er så glad i deg.
- Veldig. - Jeg også.
Vi er framme.
Takk for alt.
Jeg trodde det ville bli et mareritt å bo sammen med dere, men...
- Det var hyggelig. - Ja, det var det.
- Jeg venter ute, mamma. - OK.
- Ha det. - Lykke til, Kate.
- Du... - Jeg vil ikke...
- Jeg ville si... - Jeg vil ikke...
Pokker.
Takk.
Ifølge mamma er livet som en Xatart-kvinne som et kortspill.
Regel én: Gi deg hen til usikkerheten. Man vet aldri hva slags hånd man får.
Jeg vil ikke dra.
Hva gjør du?
Bruker en binders.
Jeg lærte det en gang.
- Gi deg, MacGyver. - Får vi gå?
Nei! Absolutt ikke. Jeg skal ha kjempene og de store hodene.
Så lenge jeg er her, må reglene følges. Basta.
Dere blir her til froskene gror hår. Dere brøt loven. Sånn er det bare.
Froskene, håret.
Dere slipper ikke ut. Utlendingene tror de kan gjøre hva de vil.
Hoppe fra balkonger, skape bråk... Dere bryr dere ikke om folks eiendom.
Sånn kan det ikke være. Det er en forbrytelse å stjele.
Kan dere ikke bare leie en bil som alle andre?
Har dere ikke råd til å dele en bil? Dere kan da ikke bare komme...
- Hva sa du? - Jeg vet det er galskap.
Men hvis det går bra, slipper du å dra noe sted.
Du må støtte meg i planen.
Pappa!
Herregud! Herregud!
Herregud.
Så bra. Kom. Her. Jeg har bagasjen deres.
- Wow. - Ja, fint, ikke sant? En flott utsikt.
Jeg er så glad for at vi alle er sammen igjen.
- Ja. Vil dere se inne? Kom. - Ja.
- Når seiler vi? - Snart, håper jeg.
Jeg har kjøpt noen ordentlige klær til deg.
Og jeg har et par ting til deg der, kjære. Vil du prøve dem på rommet ditt?
Jeg har reservert bord om 20 minutter, hvis dere er sultne.
- Ja? - Ja.
- Takk. - Bare hyggelig.
Du vet... Det var et øyeblikk mens jeg ventet på deg ute på havna
at jeg trodde du hadde bestemt deg for å bli i den drittbyen.
- Det er ingen drittby. Den er vakker. - Du vet hva jeg mener, kjære.
Du har sikkert gjort ditt beste,
men det var vel ikke det beste stedet å begynne på nytt. Ikke sant?
Det går bra. Jeg er her nå. Jeg skal passe på deg.
Nei. La oss ta det litt sakte.
Ja, greit. Ja, vi har jo all verdens tid.
Jeg er vant til å se deg i møkkete arbeidstøy.
Tuller du? Moren din i møkkete arbeidstøy?
Ja. Det minnet meg om da jeg bodde i husvognen og plukket druer med mamma.
- Jeg savner det. - Bare det, eller alt?
Det går bra.
Regel to: Hold kortene tett til brystet. La dem lure på om du bløffer.
OK. Her er det.
- Der er kapteinen, kjære. - Hei, kaptein.
Takk. For flere sjanser.
Jeg lover deg at alt vil bli bra fra nå av.
- Åh! - Herregud. Jeg er så lei for det.
- Det er kaldt. - La meg...
Jeg går på rommet og skyller det av.
- Jeg kommer straks. - OK.
Vær rask. Det kan bli tomt for kongekrabbe.
Åh!
Mine damer og herrer, cruiseskipet vil straks forlate havnen...
Hvordan går det? Vil det ta lang tid? Kom igjen.
Vi har liten tid.
- Jeg må konsentrere meg. - OK, OK.
- Jeg skal la deg jobbe. - Stille. Jeg må ha det stille.
Vi har bare fem minutter.
Hvis du vil ha hjelp, får du distrahere Fred lenger.
- Skal jeg kaste ham over bord? - Det er én mulighet.
- Vi må åpne den nå. - Vil du prøve?
- Nei! Du er altmuligmannen. - Er jeg?
Det er kanskje noe vi kan prøve.
Hvorfor tar det så lang tid?
- Jeg skal hente henne. - Nei, sett deg ned. OK?
- Hun kommer snart. - OK.
OK. OK.
Jeg er bare bekymret for henne.
- Det går sikkert bra. - Ja.
Kom igjen! Skipet seiler snart!
- Klar. - To, tre...
Gå!
Du klarte det! Du klarte det!
Mine damer og herrer, om fem minutter vil skipet
Blancaró sette seil fra Barcelona.
Jeg vet du er glad i oss.
- Jeg er glad i deg også. Veldig. Men... - OK?
Dette er ikke måten å fikse ting på.
Jeg vil ikke begynne på nytt og glemme hvem jeg er.
Det jeg prøver å si er...
Hvis du en gang får orden på ting,
så slipper jeg deg gjerne inn i livet mitt.
Katie...
Hvor er moren din?
Herregud.
- Vent! - Hva gjør du?
- Hvorfor gikk du tilbake? - Detaljer.
JEG KAN TA VARE PÅ MEG SELV
- Vil pappa klare seg? - Jeg kjenner faren din. Han klarer seg.
Du store!
Wow.
Foregår festen fremdeles?
Herregud!
- Mamma! - Bestemor!
Kjære... Hva gjør dere her? Mine kjære!
- Vi kan ikke leve uten deg. - Jeg er så glad for at dere er her!
- Hvor er Fred? - Han er på vei til Latin-Amerika.
Vi har mye vi må gjøre her.
Bli med ham.
Bli med meg, Kate. Kom! Bli med oss, Mariona!
For en kveld!
Ikke ille.
- Den kan bli bedre. - Gala!
Jeg vant i bitlles.
Jeg elsker denne byen! Og jeg elsker damene her!
Hei, Montse.
- Har hun drukket litt? - Halve baren.
Kan vi snakke sammen?
- Nå? - Ja.
Greit.
- Hva er det? - Du har ditt liv. Jeg har mitt, og...
Vi har diskutert forholdet vårt nok.
Det er flott. Vi har det moro uten forpliktelser.
Vi har vært forsiktige så dette ikke skulle skje.
Men det skjedde. Nå er det en tredje person involvert.
Julia!
Kom igjen! Alle har det moro, men dere ser sånn ut?
Vi har resultatet av testen.
- Julia! Kom! - Søsteren min roper.
Og Edna var litt piripi.
Hun vil være med i bitlles-konkurransen til neste år.
Hva?
- Hva er det? - Ingenting.
Ingenting?
Nå kan vi fikse alt. Er du ikke glad?
Jo, jeg er glad.
Er det sånn du ser ut når du er glad? Seriøst?
- Har noe skjedd? Du kan stole på meg. - Det er komplisert.
Jeg vet det. Hvis du skal være sånn, kan vi bare slutte å snakke.
- Kan vi la være å krangle? - Jeg vet ikke. Kan vi?
Hva var det?
Og tredje regel.
Vær klar for å improvisere.
For selv de beste planene kan slå feil.
Er han død?
Jeg tror nok det, Gala.
INSPIRERT AV ROMANEN "LA TIERRA DE LAS MUJERES" AV S. BARNEDA
Tekst: Tina Shortland