LAND OF WOMEN
Smem naprej?
Živjo.
Zgoraj bom, če me bosta rabila.
Lahko noč.
To je, ker si naju zapustil.
To je za čas, ko sem tu in se mi nisi oglasil.
To pa je, ker si zbežal z drugo, medtem ko sta nas preganjali Tonyjevi gorili.
- Dovoli, da ti razložim, ljubica. - Ljubica? Še močneje te bom mahnila.
Nisem vas hotel zapustiti.
- Če ne bi šel, bi bile v nevarnosti. - Saj smo v nevarnosti.
Bila je napaka, zdaj to vem.
- Napaka? - Ja.
Napaka je kraja hotelskega kopalnega plašča.
Ti si ukradel 15 milijonov!
Ne, nisem ukradel denarja.
Sposodil sem si ga.
- Sposodil? O bog. - Od Tonyja.
Da bi vložil v blok v Brooklynu.
Svetovali so mi, zelo slabo, moram reči,
da bom lahko vse skupaj prodal za 40 % več.
- Samo vlagatelja sem rabil. - Zakaj nisi šel na banko?
- Ker mi banka ne bi dala posojila. - Zakaj ne?
- Ker sem že imel dolg pri njih. - Kakšen dolg?
Dali so mi posojilo za sedem milijonov dolarjev.
Sram me je bilo, Gala.
Nisem hotel, da me imaš za zgubo.
Hotel sem urediti zadevo.
Zato sem si sposodil od Tonyja. Da bi lahko...
Samo tebe sem hotel osrečiti.
Gradnja se je začela, potem pa so se vlagatelji začeli umikati.
Drug za drugim.
Ker ni bilo dotoka denarja, sem moral gradnjo ustaviti.
Takrat sem že zapravil večino Tonyjevega denarja. In...
Nisem mu mogel vrniti.
Zato...
Zato si šel.
Ja. Šel sem.
Potem sem spoznal neko žensko. Diplomatko na veleposlaništvu.
Rekla je, da lahko brez težav spravi nakit iz države.
- Je to moja ogrlica? - Dogovorila sva se.
Dogovoril si se? Fotografijo sem videla.
Zapeljivo se je nastavljala. V Monako si jo peljal!
- Nič ni bilo med nama. - Vse najino življenje je laž.
Ne vem več, kdo sem.
Vem, da ne morem vrniti Tonyju.
Želim si, da bi lahko, pa ne morem.
Vem pa, kako lahko začnemo znova.
Znova? Misliš, da sem neumna?
Poslušaj me.
Veliko najinega premoženja je na tvoje ime. Zelo mi je žal.
Samo tako lahko začneva znova in obvarujeva družino.
Moraš pa mi pomagati.
Jutri ob desetih zvečer se začne križarjenje.
Iz Barcelone v Argentino.
Imam vozovnice in lažne potne liste za vse.
Mogoče sem slab v poslu, ampak vse počnem za nas.
Nazaj ne moremo, tu pa tudi ne moremo ostati.
Bi šla z mano?
Ubiti so me hoteli.
Reci kaj, prosim.
- Hudiča, Kevin je. - Kevin?
- Hank in Kevin? Tonyjeva najeta morilca? - Ja!
Tu sta? Zdaj?
Ja. Našla sta nas veliko prej kot ti. Kaj to pove o tebi?
Sta vam kaj naredila?
Ne. Samo s pištolo sta nam merila v glavo.
- Morala bi te jima predati zaradi vsega. - Gala.
Menda ne premišljuješ...
Ne. Pridi, greva skozi zadnja vrata.
Ne bom te pustil tu.
- Prenevarno je. - Zdaj bi bil rad junak?
- Živjo, Julia. - Najraje bi te mahnila. Kreten.
Stran ga moramo spraviti. Zamoti ga.
- Koga? - Kevina.
- Oči. - Živjo, srček. Pridi sem.
Iti moram. Kmalu se oglasim.
- Obljubim. - Komaj si prišel.
- Živjo. Vesela sem, da te vidim. - Kaj je ta hrup?
Malce gluha sem, zato je televizor na ves glas.
- Se lahko malo razgledam? - Kar po domače.
Boš kozarec mleka? Jaz ga bom.
Mleko? Od sosedove krave je.
V redu je.
- Potem ga boš videla. - Rad te imam.
- Povej Amatu, naj pride na cesto. - Prav?
Poslušaj. Oj, kako si močan!
Zelo močan si. Veliko telovadiš, ne?
- Telovadim, ja. - Prave so.
Boš mleko in piškote?
Prav. Pridi.
Ali ta Armand stanuje tu?
Amat mu je ime. Ja, tu stanuje. Hišo je kupil od moje tete.
To ni važno. Prihaja.
Pohiti, gremo.
Ne moreš ostati tu. Pomagal ti bom stran.
Jutri ob 22.00 v pristanišču.
- Čakal te bom. - Fred, samo...
Se nama ne mudi?
- Gremo? - Ja. Hvala.
- Dobri piškoti, a? Ja. - Res so dobri.
Za spanec pa imam čarobno rešitev.
Prava pojava si.
Kaj je bilo to?
Nič ne slišim.
Dovoliš? Spiva.
Oprosti.
Lepo sanjaj.
Lahko razložiš, kaj dela tu ta idiot?
- Hoče urediti svari. - To je lahko. Naj vrne denar.
Ne, ne reci. Nima denarja.
- Nima denarja? - Nima denarja.
Kako potem misli urediti stvari?
Ne vem, mama. Ampak ima načrt.
- Hoče, da gremo z njim. - Strahopetec. Zbežati hoče.
Menda nisi privolila?
Ne, nisem privolila. Nič nisem rekla.
Pojavil se je od nikoder, mi natvezel zgodbo, potem je prišel ta tip.
Mislila sem, da ga bo ubil. Oče moje hčere je. Kaj naj bi naredila?
Je to retorično vprašanje?
Mislila sem, da bo vse v redu, ko pride oče.
Jaz tudi.
Kaj bomo zdaj?
No...
Ja, hvala, da skrbiš za mojo družino.
Na uro in pol vozijo.
Kaj, če je ravno odpeljal?
Če pride čez uro in pol, boš vedel, da je ravno odpeljal.
Ja, res je.
Prav.
Mi narediš uslugo? Jim daš to?
Tu jih ne morem zaščititi.
Tista tipa sta samo del večje zmešnjave.
Če ti ni vseeno zanje, jim reci, naj grejo z mano.
Hvala.
To ti pošilja.
Ne vem, v kakšni godlji je, vem pa, da te je potegnil vanjo.
Hoče, da greš z njim.
Boš šla?
- Ne vem. - Po vseh njegovih lažeh?
Tadva sta nas skoraj ubila.
Pridobila sem nekaj časa, ker sem mislila, da bom našla Freda.
Zdaj nočejo samo Freda.
Imaš mogoče 15 milijonov?
Zaupaj občutku, Gala.
KANADSKI POTNI LIST
Zbudita se. Z nama morata.
Sranje.
Vstanita. Počasi. Pa brez neumnosti.
- Brez neumnosti. - Zakaj meriš vanju?
- Kaj, če sta nevarna? - Ti si nevaren s to rečjo.
Spusti pištolo.
Pravico imata molčati.
Ne vidiš, da te ne razumeta?
Vse življenje sanjam, kako bom rekel te besede. Pusti mi to veselje.
Pravico imata do odvetnika. Lahko vama ga dodelimo.
Kaj se dogaja?
Sorodnika tvojega moža sta ukradla avto.
- Lahko verjameš? - Resno?
- Še sorodnikom ne moreš več zaupati. - Dobro, da je Amat opazil, da sta barabi.
- Amat? - Ja. On nas je poklical.
Preverili smo registrsko in ugotovili, da je ukraden v Besalúju.
Si dobro?
- Ja. Ju boš zaprl? - Ja, za zdaj.
Obtožena bosta za tatvino, ampak to traja.
Najbrž bosta čez nekaj ur zunaj.
Prav.
Veš...
Družine so polne presenečenj.
Včasih so neprijetne, včasih prijetne.
Če se bo na koncu izkazalo, da sva več kot nečakinja in stric,
bi bilo to prijetno.
Bilo bi krasno.
Andreu! Veliko dela imava. Popisati ju morava.
Nobenih čudnih gibov.
Spustili ju bojo čez nekaj ur. Vrnila se bosta besna.
Stran moramo. Zdaj ali nikoli.
Tako bo najbolje.
- Ja, tako je najbolje. - Sama si odločila o tem. Spet.
Tu ne moremo ostati, domov ne moremo. Denarja nimamo.
Prav. Prav imaš.
To je pomembno, zato se bomo odločile skupaj.
Kaj bomo? Kakšna misel?
Je res tako najbolje?
- Vem, da si jezna name. - Nisem jezna nate,
ampak na očeta.
Gremo res z njim? In bomo začele znova z lažnim imenom?
- Po vsem, kar je naredil? - Vem, da je kraljevsko zasral.
Ampak tvoj oče je. Pa prišel je uredit stvari.
Misliš, da bomo varnejše z njim kot same?
Najprej moramo stran. Prav?
Prav. Pojdimo.
Spakiraj svoje stvari. Pridi.
- Vem, kaj boš rekla. - Nič nisem rekla.
Misliš, da mi je všeč, da bom takole šla?
Pustila vse nedokončano?
Vinarno, našo hišo...
Nič nisem rekla.
Ampak beg ni vedno najboljša rešitev. Verjemi, prakso imam.
Kam greš?
Poslovit se grem. Mogoče bi se morala tudi ti.
Vau, nisi mi zaloputnila pred nosom.
Napredujeva.
Kaj bi rada?
Rada bi naredila to, kar bi morala že davno.
Se posloviti.
Odhajaš? Spet?
Daj no, čemu tak obraz?
Tako je bolje, ne? Odkar sem prišla, ti povzročam težave.
Veš, kaj sem vsa ta leta najbolj pogrešala?
Ne lepe hiše namesto razpadajoče prikolice,
ne dobro plačane službe ali dobrega fanta...
No, teh sem imela veliko.
Najbolj sem pogrešala klepet s tabo.
Iti moram.
Želim si, da bi imeli več časa.
Prav. Prijetno pot.
Kaj je?
Vrag te vzemi! Se bova res tako poslovili?
Kaj pa naj rečem?
Ne vem. Karkoli.
- Misliš, da hočem stran? - Potem pa ne hodi.
Štirideset let sem mislila, da te ne bom več videla.
Zdaj ko si tu, sem se te navadila.
Čeprav si naporna in me jeziš.
To imam najrajši na svetu.
Prosto sobo imam.
Kam ste dale sode?
- Nalda, kje je Amat? - Nisem ga videla.
Tu si! Poslušaj, idejo imamo.
Okrašujemo za prihod Američanke.
- Luči, godba. Kaj praviš? - Ne!
Sv. Vincenca bomo zaradi tujke praznovali prej.
Odlično, všeč mi je.
Ovce bojo zunaj, da bo bolj ekološko.
- To je bila Amatova ideja. - Kje pa je Amat?
Zadaj. Vino za pokušino pripravlja.
Kaj delaš?
Edna pride jutri.
Vse mora biti pripravljeno.
Vino ji bo všeč.
Pa vinarna. Celo ovce.
Uspelo vam bo.
- Žal mi je, da ne boš tu. - Američanka! Američanka!
- Kaj? - Ne ti, tista druga. Tu je.
- Edna? - Kako to misliš?
Ne, jutri pride.
Iz njene pisarne sporočajo, da pride s helikopterjem in bo kmalu pristala.
Vse bom obvestila, da jo bomo sprejeli, kot se spodobi.
Pridi!
- Zamoti jo. - Ne, ne.
- Za pet minut. - Iti moram.
Gala, prosim.
ZADRUGA LES BITLLES
ZADRUŽNA KLET
- Edna. - Gala?
- Živjo. - O bog. Kaj delaš tu?
- Nisi pogrešana? - Pogrešana? Tu sem.
Pa sem mislila, da bom jaz zvezda.
- Kaj se ti je zgodilo? - Ja. No...
Dolga zgodba. V materino vas smo šle.
Ja. Ko sem pokusila vino, sem pomislila nate.
Komaj čakam, da mi vse razkažeš.
- Toliko si imava za povedati. - To so gospe.
- Simpatično. - To je Edna.
- Živjo! - Živjo.
Ramona, praznovanje sv. Vincenca vnaprej je bogoskrunsko.
Oče, samo vtis bi rade naredile nanjo.
- Pravega bomo praznovali maja. - Daj no!
Samo tako bo mesto videti lepo. Kaj te stane?
To bomo naredili.
- Za Galo. - No, če je za Galo...
Krasno! Godbi bom rekel, naj se pripravi.
Vino s podpisom je. Majhna proizvodnja, ker je skrbno pridelano.
Imajo certifikat, da je prijazno okolju?
- Ja. Seveda. - Odlično.
Super je, da je zemlja dobra, ne uporabljajo kemikalij,
gnojenje je naravno.
Pravim, da gnojimo naravno.
Seveda, stoodstotni ovčji drek.
Nisem razumela, ampak zvenelo je dobro.
- Pokusiva vino. - Ja.
Vinarna je čudovita.
Upam, da vam bo všeč, kot je nam.
Ja. Posebna mešanica.
Dve letini. Če pokusiš vsako posebej, se ti ne zdita za skupaj.
Izkazalo pa se je, da se odlično dopolnjujeta.
Ja.
Ja, ustvarili smo edinstveno mešanico.
Mešanico.
Ja.
No?
Všeč mi je.
Prav. Prešla bom k stvari.
Tu vidim dober posel. Ne samo vino, ampak celoten koncept.
Vinarna, tradicija.
Rada bi bila prva.
30.000 steklenic. Deset odstotkov vnaprej, drugo ob dostavi.
Super!
To je super. Kaj?
Nama daste minutko?
Samo minutko.
Vzemita si čas.
- Kaj je narobe? - Ne moreva sprejeti.
- Zakaj ne? - Zadruga ima veliko dolgov.
Z 10 % ne pokrijemo polovice.
Potrebujemo najmanj 30 %.
Nihče ti ne bo ponudil več, Amat.
Prav. Meni prepusti.
Edna. Zmenjeno.
Takega vina ne boš našla, kar veš.
Kot si rekla, s tako zgodbo se vino prodaja samo.
Vsaka steklenica je edinstvena in posebna.
Ljudje bojo pošteno plačali za takšno steklenico.
Zato po mojem ne boš kupila 30.000 steklenic.
Kupila jih boš 100.000.
Dobra si.
Sva dogovorjeni?
- Sva. - To.
Krasno. Pridi.
Nekaj smo ti pripravili. Mesto ti bo zelo všeč.
DOBRODOŠLA
Pridi z nami, Edna.
Bravo, Gala!
Ne boš pogrešala tega?
Vse se bo dobro izteklo. Zaupaj mi.
Kje je babica?
Od Marione se je šla poslovit.
Tudi jaz se bom.
Čemu dolg obraz?
Prepričali ste Američanko. Praznuj.
Odhajamo.
Rada bi se ti zahvalila za vse.
Ne bom te peljala na letališče, če bi to rada.
- Ne bi smela iti. - Saj nočem.
Kmalu se vrni, ker mi dolguješ risbo.
- Iti moramo, mama. - Potem pa kar pohitita.
Kaj? Z nama greš, babica. Skupaj moramo biti.
Pri svojih letih ne morem več bežati.
Ne grem brez tebe. Sama ne moreš biti tu.
Ne bo mi hudega.
Mesto je dolgočasno, ampak je moj dom.
Ni tako slabo, da si nas zvlekla sem.
Vesta, da znam biti sitna.
Vedno vama bom v breme.
Nikoli nisi v breme.
Življenje v La Mugi ni slabo. Ljudje so dobri.
- Tu je moja sestra. - Lepo bomo skrbeli zanjo.
Po tvoje torbe grem.
Kdo ve, mogoče bom končno izvedela, kdo je tvoj oče.
Ja. Prijetno bi bilo vedeti, kdo je.
Kdorkoli že je, je srečnež, ker si čudovita hčerka.
Zelo rada te imam. Zelo.
Jaz pa tebe.
Prispeli smo.
Hvala za vse.
Mislil sem, da bo življenje z vami katastrofa, pa...
- Prijetno je bilo. - Ja, res je bilo.
- Zunaj te bom počakala. - Prav.
- Adijo, Amat. - Srečno.
- Veš... - Amat, nočem...
- Rad bi rekel... - Nočem...
Sranje.
Hvala.
Življenje Xatartovih žensk, pravi mama, je kot igranje kart.
Prvo pravilo: sprejmi negotovost.
Nikoli ne veš, kakšne karte boš dobila.
Nočem iti.
Kaj delaš?
Sponko za papir uporabljam. To sem se naučil na seminarju.
- Nehaj, MacGyver. - Lahko greva?
Kaj? Ni govora. Prišel sem po stvari za parado.
Dokler sem tu, bosta spoštovala pravila.
Tu bosta, dokler ne bojo žabe kosmate. Ker sta kršila zakon.
Žabe, dlake.
Po domače: ne bosta prišla ven. V Španiji počnete, kar se vam zljubi.
Skačete z balkonov, se nedostojno vedete, ni vam mar za javno lastnino.
Kraja avta je bil hujši zločin.
Ne moreta najeti avta kot vsi drugi? Nimata denarja za avto?
Ne moreta priti...
- Kaj boš naredila? - Vem, da je norost.
Če se bo dobro izteklo, vama ne bo treba nikamor.
Prosim. Sodeluj z mano pri tem načrtu.
Oči!
O bog. O bog.
O bog. In ti.
Krasno. Pridita. Prtljago bom jaz nesel.
- Vau. - Ja. Lepo, a?
Krasen razgled.
Ne morem vama povedati, kako vesel sem, da smo spet skupaj.
- Bi radi videli, kako je notri? Pridita. - Ja.
- Kdaj bomo izpluli? - Upam, da kmalu.
Kupil sem ti lepšo obleko.
Tudi tebi sem kupil nekaj stvari, srček. Jih greš pomerit v svojo sobo?
Čez 20 minut imamo večerjo, če sta lačni.
- Ja? - Ja.
- Hvala, oči. - Ni za kaj.
Veš, za hip sem pomislil,
ko sem čakal na vaju na doku...
Pomislil sem, da bosta ostali v usranem mestu.
Lepo mesto je.
Ja. Saj veš, kaj mislim, miška.
Vem, da si se trudila.
Ampak najbrž ni bilo najboljše mesto, da bi začela znova. Veš?
Vse bo v redu, ker sem zdaj tu jaz.
Skrbel bom za vaju.
Ne. Bolj počasi, prav?
Ja, seveda.
Ja. Imam ves čas na svetu.
Vajena sem te v umazani delovni obleki.
Se hecaš?
- Mama v umazani delovni obleki? - Ja!
Kot takrat, ko sva z mamo živeli v avtodomu in pobirali grozdje.
Pravzaprav pogrešam to.
Samo to ali vse?
Vse bo v redu.
Drugo pravilo: karte skrivaj pred drugimi. In blefiraj.
Prav. Tu smo.
- Tam je kapitan, srček. - Pozdravljeni, kapitan.
Hvala. Na nove začetke!
Obljubim, da bo zdaj vse v redu.
O bog. Oprosti.
- Grdo. - Dovoli.
V sobo grem sprat madež. Takoj se vrnem.
Pohiti, da ne zmanjka kraljevskih rakovic.
Naša križarka Blancaró
bo kmalu izplula iz pristanišča.
Kako gre? Bo še dolgo?
Dajmo.
- Nimava veliko časa. - Zbrati se moram, Gala.
Prav, prav. Pustila te bom delati.
Za delo rabim tišino.
- Samo pet minut časa imava. - Pojdi zamotit Freda.
- Naj ga vržem v vodo? - Tudi to je možnost.
- Takoj ga morava odpreti. - Bi rada poskusila?
- Ne, ti si spreten. - A tako?
Ja.
Še ena možnost je.
Kod hodi tako dolgo?
Ponjo grem.
Ne, oči, sedi.
- Kmalu bo nazaj. - Prav.
Prav, prav.
Samo skrbi me zanjo.
- Ni treba, gotovo je v redu. - Ja, ja.
Hitro, ladja bo izplula.
- Si? - Dve, tri... Zdaj!
Uspelo ti je!
Čez pet minut bo naša križarka
Blancaró izplula iz barcelonskega pristanišča.
Vem, da naju imaš rad.
Tudi jaz te imam rada. Zelo.
- Ampak... - Prav?
Ampak stvari ne urediš tako.
Nočem začeti znova. Nočem pozabiti, kdo sem.
Rada bi povedala...
Če se boš nekega dne odločil, da postaneš odgovoren,
se bom z veseljem spet družila s tabo.
Katie. Kje je tvoja mama?
O bog.
Čakaj!
Kaj delaš?
- Zakaj si se vrnila? - Malenkosti.
ZNAM SKRBETI ZASE!
- Bo z očijem vse v redu? - Bo, verjemi. Poznam ga.
O bog.
Vau. Zabava še traja?
O bog.
- Mama! - Babica!
Ljubici! Kaj delata tu? Moji ljubici.
- Ne moreva živeti brez tebe. - Vesela sem vaju.
Kje je Fred?
Na poti v Južno Ameriko.
Me pa imamo tu veliko dela.
Pojdi z njim.
Pridi z mano, Kate.
Pridi! Mariona, pridi z nama!
Kakšen večer!
Ni bil slab.
- Lahko je še boljši. - Gala!
Zmagala sem v partiji bitlles. Obožujem to mesto!
In te ženske!
- Živjo, Montse. Precej je spila. - Ja, pol taverne.
Lahko govoriva?
- Zdaj? - Ja.
Prav.
- Kaj je? - Ti imaš svoje življenje, jaz svoje.
Veliko sva govorila o najinem odnosu. Super je, zabavava se, nisva vezana.
Pazila sva, da se to ne bi zgodilo,
ampak se je.
Vpletena je tretja oseba.
Julia.
Vsi se zabavajo, vidva pa sta tako kisla.
Rezultati so prišli.
Julia, pridi sem!
Sestra me kliče.
Edna je bila malo piripi.
Prihodnje leto hoče tekmovati na prvenstvu v bitlles.
- Kaj je narobe? - Nič.
Nič?
Zdaj lahko vse rešiva.
Nisi vesel?
Ja. Vesel sem.
Ko si vesel imaš tak obraz? Resno?
Se je kaj zgodilo? Lahko mi poveš.
- Ni tako lahko. - Vem, da ni.
- Če boš tak, sva lahko tiho. - Se lahko nehava prepirati?
Ne vem, ti mi povej.
Kaj je bilo to?
In tretje pravilo.
Pusti možnost za improviziranje.
Kajti še najboljši načrti se lahko sfižijo.
Je mrtev?
Mislim, da je, Gala.
PO ROMANU "LA TIERRA DE LAS MUJERES", S. BARNEDA
Prevedla Lorena Dobrila