Får jag komma in?
Hej.
Jag är där uppe om ni behöver mig.
Godnatt.
Den var för att du övergav oss.
Och den här är för de veckor jag har varit här utan att höra nåt från dig!
Och den här är för att du rymde med nån kvinna
- medan vi jagades av Tonys hejdukar! - Låt mig förklara, älskling. Snälla.
Kallar du mig älskling igen, så slår jag dig ännu hårdare!
Bara... Jag menade inte att överge er.
Jag gav mig av för att försöka hålla er trygga.
- Vi är definitivt inte trygga, Fred! - Det var ett misstag! Jag vet det nu.
- Ett misstag? - Ja.
Ett misstag är att stjäla en morgonrock från ett hotell.
Du stal 15 miljoner dollar!
Nej, jag... jag stal inte pengarna. Det gjorde jag inte. Jag lånade dem.
- Du lånade dem. Herregud. - Ja.
Jag lånade dem från Tony.
För att investera i ett lägenhetskomplex i Brooklyn.
Jag fick rådet, det väldigt dåliga rådet, kan tilläggas,
att jag kunde sälja lägenheterna för 40% mer än marknadsvärdet.
- Allt jag behövde var en investerare. - Varför gick du då inte till banken?
För att banken inte skulle ge mig ett lån.
Varför inte?
För att jag redan har... hade en skuld hos banken.
Vad då för skuld?
Jag hade en kredit på sju miljoner dollar.
Jag skämdes, Gala.
Jag ville inte att du skulle tycka att jag var misslyckad.
Jag ville ställa allt tillrätta.
Därför lånade jag pengar av Tony.
Så att jag kunde...
Jag bara... försökte göra dig lycklig.
Bygget hade börjat, och investerarna, du vet, började dra sig ur.
En efter en efter en. Och...
Och eftersom det inte kom in några pengar, tvingades jag stoppa arbetet,
och jag hade redan spenderat det mesta av Tonys pengar. Och...
Jag kunde inte betala tillbaka.
Så, jag... bara...
Så du stack.
Ja. Jag stack.
Och sen träffade jag en kvinna.
Hon var diplomat på en ambassad.
Och hon sa att hon kunde få ut smycken ur landet
utan alltför mycket problem.
Fred, är det mitt halsband?
- Okej, vi gjorde en deal. - Ni gjorde en deal?
Jag såg fotot.
Hon såg ut som nåt slags sexleksak, och du tog med henne till Monaco!
- Älskling, inget hände mellan oss. - Hela vårt liv är en lögn, Fred.
Jag vet inte ens vem jag är längre.
Jag vet att jag inte kan betala tillbaka till Tony.
Jag önskar att jag kunde, men jag bara... kan inte.
Men jag har nog kommit på ett sätt att ge oss en nystart.
En nystart? Vad tar du mig för, en idiot?
Bara lyssna, okej?
Mycket av det vi är skyldiga står i ditt namn. Jag är ledsen, Gala.
Det är det enda sättet vi båda kan starta om och trygga vår familj.
Jag kan inte göra det här utan dig.
Imorgon kl 22:00, avgår ett kryssningsfartyg
från Barcelona med destination Argentina.
Och jag har biljetter och falska pass till oss alla.
Och jag må vara dålig på affärer, men allt jag gjorde, gjorde jag för oss.
Att åka tillbaka är uteslutet, att stanna här likaså.
Följer du med mig?
De ville döda mig, Gala.
Snälla, säg nåt, Gala.
- Attans. Det är Kevin. - Kevin?
Vänta. "Kevin" som i Hank och Kevin? Tonys hejdukar?
Ja! Tonys hejdukar.
Är de här? Nu?
Ja. De hittade oss innan du gjorde det, vilket inte talar till din fördel.
Gjorde de nåt mot er?
Inte, då. De bara hotade oss med pistoler.
Jag borde låtit dem ta dig efter helvetet du utsatte oss för.
Gala.
Gala, du tänker väl inte...
Nej. Kom. Vi går ut genom bakdörren.
Jag lämnar dig inte här.
- Vänta. Det är för farligt. - Så nu vill du spela hjälte?
Hej, Julia. Hur är läget?
- Jag borde slå... - Nej, mamma!
- Det räcker! Kom. Vi går. - Din jävel!
Vi måste få ut honom härifrån. Du måste distrahera honom.
- Vem? - Kevin.
- Pappa. - Hej, gumman. Kom hit.
Jag måste gå. Jag lovar att vi ska prata snart.
- Jag lovar. - Du kom ju precis.
Hallå där!
- Kul att se dig. - Vad är det för oväsen?
Jag är lite döv, och tv:n högt, högt.
- Kan jag se mig omkring? - Visst. Känn dig som hemma.
Vill du ha ett glas mjölk? Jag tänker ta ett.
Mjölk? Okej? Den är från grannens ko.
Det är okej.
- Du får träffa honom sen. - Jag älskar dig.
- Säg åt Amat att möta oss på vägen, okej? - Okej?
En sak till. Oj, vad vältränad du är.
Du är väldigt stark. Du tränar mycket, va?
- Jag tränar. - De är äkta, va?
Vad sägs om ett glas och lite kakor?
Okej. Kom.
Så...den här "Armand", bor han här?
Amat. Han heter Amat. Ja, han bor här. Han köpte min mosters hus.
Men det kvittar. Titta, där är han.
- Skynda. Kom igen. - Hallå, hallå.
Ni... Ni kan inte stanna här. Låt mig hjälpa er härifrån.
Hamnen. Imorgon kväll. Kl 22:00.
- Jag kommer att vänta på er. - Fred, vi bara...
Har vi bråttom eller inte?
- Åka? - Ja, ja. Tack.
- Visst är kakorna goda? Ja. - Väldigt goda.
Fast, för att sova,
har jag en magisk lösning.
Du är makalös.
Vad var det?
Jag hörde inget.
Ursäkta? Vi sover!
Förlåt.
Sov gott.
Kan du berätta vad den där idioten gör här?
- Han vill ställa allt tillrätta. - Då borde han ge tillbaka pengarna.
Nej. Säg inget. Han har dem inte.
- Har han dem inte? - Han har dem inte.
Hur ska han då ställa allt tillrätta?
Jag vet inte, mamma. Men han har en plan.
- Han vill att vi följer med honom. - Vilken fegis. Han vill fly.
Du sa väl inte ja?
Nej, mamma. Jag sa inte ja. Jag sa ingenting.
Han kom från ingenstans, berättade sin historia,
och sen kom den där killen in.
Jag trodde han skulle döda honom.
Han är pappa till min dotter. Vad skulle jag göra?
Frågar du på riktigt eller var frågan retorisk?
Jag trodde allt skulle lösa sig när pappa kom.
Det trodde jag också.
Vad ska vi göra nu?
Tja...
Jo, tack... för att du tar hand om min familj.
Bussarna går med 90 minuters intervall.
Hur vet jag om en just gick?
Om det inte kommer nån på 90 minuter, så gick den just.
Ja, okej.
Ja.
Då så.
Du, gör mig en tjänst. Kan du... ge dem de här?
Jag kan inte hålla dem trygga här.
De där skurkarna är en del av ett större problem.
Om du bryr dig om dem, säger du åt dem att följa med mig.
Tack.
Han bad mig ge de här till dig.
Jag vet inte vad din man hamnat i, men han har involverat er.
Han vill att ni följer med honom.
Tänker ni göra det?
- Jag vet inte. - Efter alla hans lögner?
De där männen dödade oss nästan.
Jag köpte oss tid i tron att jag skulle hitta Fred, och nu vet jag inte.
De vill inte bara ha Fred längre.
Har du 15 miljoner dollar som ligger och skräpar?
Lita på din magkänsla, Gala.
KANADA PASS
Vakna, mina herrar. Ni måste följa med oss.
Fan.
Kom igen. Ställ er sakta upp, och gör inga dumheter.
Inga dumheter.
Varför siktar du på dem, Quintanilla?
- Utifall att de är farliga? - Farliga?
Du är farlig med den där! Kom igen. Sänk vapnet.
Ni har rätt att tiga och att vägra svara.
Fan, Quintanilla. Ser du inte att de inte förstår?
Andreu, jag har drömt om att säga de orden i hela mitt liv.
- Låt mig hållas. - Ja, ja.
Ni har rätt till en advokat.
Om ni inte har råd, kommer ni tilldelas en.
Vad är det som händer?
Din makes familj. De stal tydligen skåpbilen.
- Otroligt, va? - Jaså?
Man kan inte lita på familj längre.
Tack och lov att Amat insåg att de inte var bra människor.
- Amat? - Ja.
Han ringde oss. Vi kollade reg-numret, och det visade sig
att den rapporterades stulen i Besalú för några dagar sen.
Är ni okej?
- Ja. Ja. Kommer de hamna i fängelse? - I häktet, tillsvidare.
De kommer åtalas för stöld, men sånt här tar tid.
De är nog ute om några timmar.
Okej.
Du förstår...
Familjer är fulla av överraskningar.
Ibland är de otrevliga, och... ibland är de trevliga.
Om det visar sig, efter allt det här, att vi är mer än morbror och niece,
så skulle det vara välkommet.
Det vore toppen.
Andreu!
Vi har mycket att göra. De måste registreras.
Försiktigt med hur ni rör er.
De släpps om några timmar, och kommer vara förbannade.
Vi måste sticka. Det är nu eller aldrig.
Det är bäst så.
- Visst. Det är bäst så. - Och du bestämde det på egen hand. Igen.
Vi kan inte stanna här. Vi kan inte återvända hem.
Vi har inga pengar. Det är vårt enda val.
Okej. Visst. Du har rätt.
Det här är viktigt, och vi fattar beslutet tillsammans.
Vad ska vi göra?
Några idéer?
Säkert att det är bäst så?
Jag vet att du är arg på mig.
Jag är inte arg på dig. Jag är arg på pappa.
Ska vi verkligen följa med honom?
Och börja om på nytt med falska namn?
Efter allt han har gjort?
Jag vet att han gjorde bort sig rejält.
Men han är din pappa.
Han kom för att ställa allt tillrätta.
Tror du att vi är säkrare med honom än på egen hand?
Först och främst måste vi härifrån. Okej?
Okej.
- Okej. - Vi åker.
Packa dina saker. Kom igen.
- Jag vet vad du tänker säga. - Jag har inte sagt nåt.
Tror du att jag vill åka så här?
Lämna allt halvfärdigt?
- Vinfabriken, vårt hus... - Du... jag har inte sagt nåt.
Men att fly är inte den bästa lösningen.
Tro mig. Jag är expert.
Vart ska du?
Jag tar farväl. Det kanske du också borde.
Wow. Du drämde inte igen dörren.
Det går framåt.
Vad vill du?
Jag vill göra det jag borde ha gjort för många år sen.
Säga farväl.
- Tänker du åka? Igen? - Sluta nu. Inte den minen.
Det är bättre så här. Visst?
Jag har bara skapat problem sen jag kom.
Och vet du vad jag har saknat mest alla dessa år?
Inte att ha ett fint hus istället för husvagnen som föll i bitar,
inte ett välbetalt jobb, eller en snäll pojkvän...
Fast såna har jag haft gott om.
Det jag saknade mest under alla dessa år var att prata med dig.
Nu måste jag åka.
Jag önskar att vi hade haft mer tid.
Då så. Ha en trevlig resa.
Vad?
Fan ta dig.
- Ska vi verkligen ta farväl så här? - Vad vill du att jag ska säga?
Jag vet inte. Säg nåt.
- Tror du att jag vill åka? - Åk inte då!
I 40 år har jag trott att jag aldrig skulle träffa dig igen.
Och nu när du är här, har jag vant mig vid din närvaro igen.
Även om du är en pina och älskar att irritera mig.
Det är det bästa jag vet.
Jag har ett ledigt rum.
- Var ställde ni tunnorna? - Nalda, var är Amat?
Jag har inte sett honom på ett tag.
Åh, du är här!
Du, vi fick en idé. Vi pyntar till när amerikanskan kommer.
Bara lite: lampor, lyktor, ett band som spelar lite musik.
- Vad tycks? - Nämen!
Tekniskt sett firar vi St Vincents dag tidigare för den där utlänningen!
Toppen, hon kommer älska det!
Fåren kommer vara utanför så det ser mer ekologiskt ut.
- Det var Amats idé. - Var är Amat?
Där borta, längst in, och förbereder vinprover.
Vad gör du?
Edna kommer imorgon.
Allt måste vara klart.
Hon kommer älska vinet.
Vinfabriken.
Till och med fåren.
Ni kommer lyckas.
Synd att du inte kommer vara här.
Amerikanskan! Amerikanskan!
- Vad? - Nej, inte du. Den andra, som är på väg!
- Edna? - Vadå "är på väg"?
Nej, hon skulle komma imorgon.
Nej. Hennes kontor ringde och sa att hon flög
med helikopter och kommer att landa snart.
Jag säger till allihop så att vi kan välkomna henne ordentligt.
Kom!
- Distrahera henne. - Nej, nej, nej.
- Bara fem minuter. - Jag måste åka. Nu.
Gala, snälla.
KOOPERATIV VINFABRIK
Edna.
Gala?
- Hej. - Herregud. Vad gör du här?
- Var inte du försvunnen? - Försvunnen? Jag står ju här.
Jag som trodde att jag skulle göra entré. Men vad har hänt med dig?
Åh, tja...
Det är en lång historia, men vi beslöt oss för att åka till min mors by.
Jag smakade på det här vinet, och tänkte genast på dig.
Jag längtar efter att du ska visa mig allt.
- Vi har så mycket att ta igen. - Här har vi damerna.
- Vad gulligt. - Det här är Edna.
- Hej! - Hej.
Men, Ramona, vännen.
Att fira St Vincents dag tidigt är helgerån.
Inte då, Fader! Det är bara för att imponera på den där kvinnan.
- Vi firar på riktigt i maj. - Kom!
Det är den enda chansen vi får att framhäva byn. Slappna av.
Vi ska göra det.
För Galas skull.
Ja, om det är för Galas skull...
Fantastiskt! Jag säger åt bandet att förbereda sig.
Det är ett signaturvin.
Väldigt liten produktion för det skapas med så mycket omsorg.
Jag antar att de har det ekologiska vincertifikatet?
- Ja, ja. Självklart. - Utmärkt.
Det är det bästa med stället.
Enastående jordmån, de använder inga kemikalier,
de använder naturlig gödning...
Jag säger att vi bara använder naturlig gödning.
Självklart. Hundra procent fårskit, bruden!
Jag vet inte vad hon sa, men det lät bra.
- Vi går och smakar på vinet. - Ja. Kom.
Den här vinfabriken är unik.
Hoppas du gillar det lika mycket som vi gör.
Ja. Det är en väldigt speciell blend.
Det är två olika årgångar, men om du avsmakat dem separat,
skulle du inte tro att de skulle passa ihop.
Men det visar sig att... de gifter sig fint.
Ja.
- Ja, vi lyckades skapa en unik blend. - Blend.
Ja.
Nå?
Jag gillar det.
Okej. Jag ska gå rakt på sak.
Det här är en bra affär. Inte bara vinet. Jag menar hela konceptet.
Vinfabriken, traditionen. Och jag vill bli den första köparen.
30 000 flaskor.
Jag kan betala 10% i handpenning, resten vid leverans.
Toppen!
Det är toppen.
Vad?
Ursäktar du oss en minut? Bara en minut.
Ingen stress.
Vad är det?
- Vi kan inte tacka ja. - Varför inte?
Kooperativet har stora skulder. 10% i handpenning täcker inte ens hälften.
- Vi behöver minst 30%. - Ingen kommer erbjuda er mer, Amat.
Okej, okej. Låt mig sköta snacket.
Edna, vi har en deal.
Du kommer inte hitta ett liknande vin, och det vet du.
Som du sa, storyn, vinet säljer sig självt.
Varje flaska är unik och annorlunda och speciell.
Folk kommer vara villiga att betala för att få tag i en flaska.
Jag tycker inte att du ska köpa 30 000 flaskor.
Du ska köpa 100 000 flaskor.
Du är skicklig.
Har vi en deal?
- Vi har en deal. - Ja!
Toppen. Kom.
Vi har nåt spektakulärt planerat. Du lär älska den här staden.
VÄLKOMMEN
Kom med oss, Edna.
Du lyckades, Gala!
Kommer du inte sakna det här?
Allt kommer att ordna sig. Tro mig.
Var är din mormor?
Hon säger hejdå till tía Mariona.
Och det ska jag också göra.
Varför så allvarlig, lillan? Ni vann ju med vindamen. Fira.
Vi ska lämna byn.
Och jag ville tacka dig för allt.
Om du försöker lura mig att köra dig till flygplatsen, glöm det.
Du borde inte åka.
Jag vill inte åka.
Kom snart tillbaka, du är skyldig mig en teckning.
- Vi måste åka nu, mamma. - Då är det bäst ni skyndar er.
Vad?
Mormor, du ska följa med. Vi måste hålla ihop.
Kate, jag kan inte fortsätta fly i min ålder.
Jag åker inte utan dig.
Mormor, du kan inte vara ensam här.
Jag kommer ha det bra här. Byn är tråkig, men den är mitt hem.
Att du släpade hit oss var inte så illa, trots allt.
Och ni vet ju hur mycket trubbel jag skapar.
Jag kommer alltid att vara ett problem.
Du är aldrig ett problem.
I La Muga lever man väl. Det finns bra människor här.
Och min syster är här.
Vi ska ta väl hand om henne.
Jag hämtar dina väskor.
Vem vet?
Om jag bor här kanske jag äntligen får veta vem som är din pappa.
Visst. Det vore trevligt att veta vem han är.
Vem han än är, så har han tur, för du är en underbar dotter.
Jag älskar dig så mycket.
Massor.
Jag också.
Då var vi framme.
Tack för allt.
Jag trodde det skulle bli en mardröm att bo med er. Men...
Det var trevligt.
Ja, det var det verkligen.
- Mamma, jag väntar där ute. - Okej.
- Hejdå, Amat. - Lycka till, Kate.
- Du... - Amat, jag vill inte...
- Jag ville bara säga... - Jag vill inte...
Fan.
Tack.
Enligt min mor, är livet som Xatart-kvinna
som att spela kort.
Regel nummer ett: anamma det ovissa.
Man vet aldrig vilka kort man får.
Jag vill inte åka.
Vad gör du?
Jag använder ett gem.
Det lärde jag mig på en kurs.
Lägg av, MacGyver.
Är vi fria?
Fria? Det blir det inget av med.
Jag ska hålla koll på er två bråkstakar.
Så länge jag är här ska reglerna efterlevas. Punkt slut.
Ni får sitta där tills grodorna får hår. Ni bröt lagen. Det är som det är.
Grodorna, deras hår. Hur som, ni kommer inte ut.
Ni utlänningar kommer till Spanien och gör som ni vill.
Hoppar ner från balkonger, uppträder störande...
Ni bryr er inte om privat egendom.
Det duger inte, mina herrar. Att stjäla skåpbilen var ett brott.
Kunde ni inte hyra en bil som alla andra? Har ni inte råd att dela en bil?
Ni kan inte bara komma hit...
- Vad vill du göra? - Gumman, jag vet att det är galet.
Men om allt går som det ska, behöver du inte åka nånstans.
Snälla. Jag behöver din hjälp med planen.
Pappa!
Åh! Herregud. Herregud.
Herregud. Och du.
Toppen. Toppen. Kom. Här. Jag tar era väskor.
- Wow. - Ja. Fint, va?
Så himla fin utsikt.
Ni anar inte hur glad jag är att vi är tillsammans igen.
Ja. Vill ni se insidan?
- Kom. - Ja.
När går båten?
Snart hoppas jag.
Jag har köpt lite riktiga kläder åt dig.
Och jag har köpt några saker åt dig, gumman.
Vill du prova dem i ditt rum?
Vi har middag bokad om 20 minuter, om ni är hungriga.
- Jaså? - Ja.
- Tack, pappa. - Det var så lite.
Vet du, för en sekund där,
när jag väntade på er ute på kajen,
trodde jag att du tänkte stanna i den där skitstaden.
- Det är ingen skitstad, den är vacker. - Ja. Du vet vad jag menar, älskling.
Jag är säker på att du gjorde ditt bästa,
men det var väl inte den bästa platsen för en nystart?
Eller hur?
Det gör inget, för nu är jag här.
Och jag ska ta hand om dig.
Nej...
- Vi kan väl skynda långsamt? - Ja, visst.
Ja. Vi har all tid i världen.
Jag vande mig vid att se dig i smutsiga jobbkläder.
Skojar du?
- Din mamma? I smutsiga jobbkläder? - Ja!
Det påminde mig om när jag bodde i en husbil och plockade druvor med mamma.
Jag saknar det faktiskt.
Bara det eller alltihop?
Det kommer ordna sig.
Regel nummer två: Göm dina kort väl.
Och låt dem syna din bluff.
Okej.
- Då var vi här. - Där är kaptenen, gumman.
Hej, kapten.
Tack.
Skål för andra chanser.
Jag lovar att vi från och med nu kommer att ha det bra.
- Åh! - Herregud. Förlåt mig.
- Det var kallt. - Här. Låt mig...
Nej, vet du vad? Jag går till rummet och sköljer av den.
- Jag kommer strax. Okej. - Okej.
Dröj inte för länge, då tar krabban slut.
Mitt herrskap, vårt fartyg Blancaró, avgår inom kort från hamnen...
Hur går det?
Är det mycket kvar?
Kom igen.
Vi har inte så mycket tid.
- Jag måste koncentrera mig, Gala. - Okej, okej, okej.
- Jag låter dig arbeta. - Tystnad. Jag behöver tystnad.
Vi har bara fem minuter på oss.
Om du vill ha min hjälp måste du distrahera Fred längre.
- Vad ska jag göra? Kasta honom överbord? - Det är ett alternativ.
- Vi måste få upp det nu. - Vill du försöka?
- Nej! Du är fixaren. - Jaså?
Ja.
Det finns nåt vi kan göra.
Varför dröjer hon så?
- Jag går och hämtar henne. - Nej! Pappa, sitt ner! Sitt.
Hon kommer snart.
Okej.
Okej, okej.
Jag är bara... lite orolig för henne, det är allt.
- Oroa dig inte. Hon mår säkert bra. - Ja, ja.
Kom igen! Båten går snart!
Klart.
Två, tre...
Kör!
Du lyckades! Du lyckades!
Mitt herrskap, om fem minuter avgår Blancaró från Barcelonas hamn.
Jag vet att du älskar oss.
Jag älskar dig också. Mycket, det gör jag.
- Men... - Okej?
Det är inte så här man ställer allt tillrätta.
Jag behöver inte börja om. Jag vill inte glömma vem jag är.
Pappa, det jag försöker säga är...
...att om du en dag bestämmer dig för att ordna upp din skit,
så släpper jag med glädje in dig i mitt liv igen.
Katie...
...var är din mamma?
Åh, Gud.
Vänta, vänta!
Vad gör du?
Varför gick du tillbaka?
Detaljer.
JAG KAN TA HAND OM MIG SJÄLV!
Kommer pappa klara sig?
Gumman, tro mig. Jag känner din pappa. Han klarar sig.
Oj.
Wow.
Är festen fortfarande igång?
Herregud!
- Mamma! - Mormor!
- Flickor! Vad gör ni här? Älsklingar! - Vi kan inte leva utan dig.
Jag är så glad att ni är tillbaka!
- Var är Fred? - På väg till Latinamerika.
Vi har fortfarande gott om saker att göra här.
Gå till honom.
Följ mig, Kate.
Kom! Mariona, följ med oss!
Vilken kväll!
Den var inte illa.
- Den kan väl bli bättre? - Gala!
Jag vann just i bitlles.
Jag älskar den här byn!
Och jag älskar de här kvinnorna!
Hej, Montse.
- Hon har druckit friskt, va? - Halva baren.
Kan vi prata?
- Nu? - Ja.
Visst.
Vad är det?
Du har ditt liv. Jag har mitt, och...
Vi har diskuterat vår relation mycket.
Den är toppen. Vi har kul utan några förväntningar.
Jag tycker vi har varit försiktiga för att undvika det här,
men nu har det hänt.
Nu är det en tredje person inblandad.
Julia!
Kom igen! Alla har roligt och ni ser ut så där?
Provresultatet har kommit.
- Julia! Julia, kom! - Min syster ropar.
Och Edna var lite piripi.
Hon vill vara med i bitlles- turneringen nästa år.
Vad?
- Vad är det? - Inget.
Inget?
Nu kan vi lösa allt.
Är du inte glad?
Jo. Jag är glad.
Är det din glada min? Allvarligt?
Har det hänt nåt annat? Du kan lita på mig.
Det är inte så enkelt, Gala.
Det vet jag.
Om du ska bete dig så här, kan vi lika väl sluta prata.
- Kan vi låta bli att gräla ett tag? - Jag vet inte. Kan vi?
Vad var det?
Och slutligen regel nummer tre.
Lämna utrymme för improvisation.
För även de bästa av planer kan gå snett.
Är han död?
Det skulle jag vilja påstå.
INSPIRERAD AV ROMANEN:
Undertexter: Victoria Heaps