Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Aojama! Ide tudnál jönni?
Persze.
Köszi. Fogd le ezt a részét!
CSIAKI
Diák vagy, ugye?
Aojama... Szószuke, igaz?
Igen. A jogi karon vagyok.
Nem semmi! Ügyvéd akarsz lenni?
Nem, dehogyis! Úgysem lesz belőlem semmi.
Tehát nem nem akarsz, hanem nem leszel.
Hát...
Értem.
Hát ez már csak így van.
De nem az a lényeg, hogy mi leszel,
hanem hogy milyenné válsz.
Mint ember.
Köszönöm, de nem cigizek.
Most látsz először ilyen festményeket?
Igen.
Elnézést a tudatlanságomért, de ezek szumi-e festmények?
Szóval tényleg nem tudod.
A főpapnak köszönhetően minden évben kiállítást tartunk a szentélyben.
Az előbb láttam egy „Szen-ei” nevű festő munkáját.
Szen-ei? Szen-ei...
Azt a kaméliásat...
Délután négy órakor kezdődik a festés...
Hoppá! Mennem kell.
Nagy segítség voltál.
Egyél egy bentót, mielőtt hazamész! Bent vannak a szervezői szobában.
Köszönöm szépen.
Szia!
Tetszeni fog.
A SZEMÉLYZET EBÉDJE
A VENDÉGEK EBÉDJE
Jó étvágyat.
Köszönöm, hogy segítettél odakint.
Köszönöm. De...
Elnézést kérek!
Ne ezt edd!
Hanem ezt!
- De az a vendégeké... - Ez sokkal finomabb.
Ne aggódj! Tessék.
Rendben.
A doki azt mondta, ne egyek ilyet.
Értem...
Először láttál japán szumi-ét?
Közelről igen.
És mit láttál bennük?
Hát itt vagy!
Pont a legjobb résznél...
Mi?
Lehet, hogy csúszni fogunk.
Nem vagyunk elegen Csiaki nélkül.
Tényleg jól megharagudott.
Vagy úgy.
Te segíthetnél.
Nem hiszem, hogy...
Finom az a steak, nem igaz?
Elnézést... Bocsánat...
Mennyien vannak! Most vagyok itt először.
Te mit keresel itt? Nem ott kellene segítened?
Órám volt, ezért Szószuke beugrott helyettem.
Aú!
Nem tudtam mit tenni! Bocsi!
Szószukétől kérj bocsánatot, ne tőlem!
Nézd csak!
- Ott van Szószuke. - Igen.
Ez is a munka része?
Köszönjük a türelmüket. Kérem, köszöntsék nagy tapssal
Sinoda Kozan mestert!
Itt van élőben Kozan.
Ismered?
Személyesen nem. De mindenki tudja, hogy ki Sinoda Kozan.
Idén megkapta a Kulturális Érdemrendet.
Ejha! Az meg mi?
Valami, amit te sosem fogsz megkapni.
Elképesztő!
KOZAN
Hallgassuk meg Kozan mestert, mit mondd erről a gyönyörű szumi-éről,
amit most festett!
Kérem, erre, Kozan mester!
Addig el sem tudtam képzelni...
Nem szeretnél a tanítványom lenni?
...mennyire sok lehetőség rejlik egyetlen üres vásznon...
A tanítványa?!
...amíg rá nem festünk egy vonalat.
THE LINES THAT DEFINE ME
SINODA KOZAN AZ ELSŐ SZUMI-E-FESTŐ, AKINEK A MŰVEIT KIÁLLÍTJÁK A BRITISH MUSEUMBAN
Az egész országban vannak követői, de ritkán van bentlakásos tanítványa.
Bentlakásos?
Olyan különleges tanítvány, aki személyesen tőle tanulhat.
Csak ajándékot hozok neki. Nem akarok a tanítványa lenni.
Komolyan?
Mindenesetre attól ne félj, hogy szigorú tanárod lenne.
Inkább családtagként kezelne.
Akkor meg pláne nem lennék rá méltó.
Megjöttünk, mester.
Jó napot!
A tinta illatát érzed. Először mindenkit meglep.
Üdvözöllek!
Köszönöm, hogy kölcsönadta a zsebkendőjét...
Szabad?
Nem jött ki belőle a ketchup,
úgyhogy próbáltam egy hasonlót venni.
Jól figyelj!
Ez egy csónakorchidea.
Csónakorchidea?
CSÓNAKORCHIDEA
Minden, amit a szumi-éről tanítok, megtestesül benne.
Ha ezt elsajátítod,
akkor szinte bármit le tudsz majd festeni.
Nos...
Megtisztelő, hogy felajánlotta, hogy legyek a tanítványa,
de nem hiszem, hogy alkalmas lennék rá...
Értem.
Akkor miért nem leszel diák a szumi-e-iskolámban?
Arról szerintem lehet szó...
Akkor ez el is dőlt.
A forma nem számít.
Nem hiszem, hogy képes vagyok rá.
Nem az a lényeg, hogy mire vagy képes,
hanem hogy megpróbálod-e, vagy sem.
Ahogy sejtettem.
Sajnálom!
Gyönyörűen tartod az ecsetet.
Van bőven papír.
De hát...
Nocsak!
Ezeket hol öntsem ki?
Arra?
Megvan!
CSIAKI
Szen-ei...
Te ki vagy?
Bocsánat a zavarásért! Aojama Szószuke vagyok.
Szóval te vagy az.
Ilyenkor fogad tanítványt? Kezdem azt hinni, hogy engem provokál.
Szóval? Gúnyolódni jöttél?
Nem, dehogyis.
Ő az új diákunk.
Diák?
Szerezz neki eszközöket a festéshez!
Miért én?
Mester!
Csiakival is találkoztál személyesen?
Csiakival? Ismered őt?
Még szép!
„A csodaszép festő”. Nagy figyelemnek örvend.
Egy zseni, aki átültette a hagyományokat a modern művészetbe.
Ő is Sinoda?
Igen, Sinoda Kozan unokája. A vérében van minden.
Egy házban voltál ezzel a gyönyörűséggel?
Igen.
Szóval ha Kozan tanítványa lennél,
vele nevetgélnél és festegetnél?
Higgadj le!
- Hadd menjek helyetted! - Még nem mondtam nemet.
Akkor belemész?
Túlzásnak érzem, hogy a tanítványa legyek, ezért egyelőre a diákja leszek.
Szóval tetszik a szumi-e?
Nem is tudom.
Nehéz megmagyaráznom,
de jól érzéssel tölt el, hogy nyomot hagyhatok az ürességben.
Tetszik ez az érzés.
Irigyellek! Én is szeretnék beszélni Csiakival!
Feltétlenül mutass be neki!
Ez nem így megy.
Lehetőséget kell rá teremtenünk, igaz?
Van is egy remek ötletem.
Milyen lett, mester?
Csináld újra!
Próbáld újra!
Igenis.
Újra!
Még egyszer!
Megint!
Még egyszer!
Milyen lett, mester?
Te meg mit csinálsz?
Mi az?
Mit tanított neked?
A csónakorchideát egyszer. És azt, hogyan készítsem elő a tintát.
Csak ennyit?
Igen.
Ezt nem hiszem el! Azzal dicsekedett, hogy „lesz egy tanítványa,”
miközben reménytelen, ha tanításról van szó.
Nekem sem tanított semmit.
Komolyan?
De akkor minek vett téged a szárnyai alá? Nem értem.
Íme, a háromtintás módszer.
Három réteg különböző sűrűségű tintát veszel fel az ecsettel.
Ha így festesz...
a bambusz szára lesz belőle.
Lenyűgöző!
Minden azon múlik, milyen színt hozunk létre az ecsetben,
és hogyan irányítjuk azt.
Ez tényleg elképesztő!
Vajon nekem is menni fog ez valaha?
Ezt bárki meg tudja csinálni, csak gyakorlás kérdése.
Tényleg!
Kérhetnék egy szívességet, mester...
Nem én vagyok a mestered, hanem...
Akkor...
hívhatlak Csiakinak?
Kész az ebéd!
- Menjünk! - Rendben.
Gyertek, gyertek!
Ezt mind ön készítette?
Felváltva kellene főznünk, de itt más nem tud főzni.
- Mi az? - Én szoktam elmosogatni.
Nem mondtam semmit.
Na de akkor...
De jót aludtam!
Ehetünk? Üljetek le!
Tessék!
Együnk!
Jó étvágyat!
Mi az, Aojama? Nem vagy éhes?
Csak olyan régen ettem így.
Gondolom, a szingli srácok ritkán ülnek le rendesen enni.
Jó étvágyat!
Mit akartál tőlem kérni korábban?
Hát...
Tartanál egy előadást a szumi-éről nálunk az egyetemen?
Előadást?
Eljött pár évfolyamtársam a mester bemutatójára, és kíváncsiak lettek rád.
Szeretnének meghallgatni.
Engem? Nem a mestert?
Így van.
Hát nekem nem megy az ilyesmi...
Jól hangzik!
Igaz?
Igen.
Még átgondolom.
Nincs jóban a mester és Csiaki?
Mindig én vagyok a mediátor köztük.
Szoktak veszekedni?
Nem igazán. Csak Csiaki duzzog.
Megtartom az előadást.
Köszönöm szépen!
De jó neked!
Nisihama úr!
Ott jön!
Mehet?
Köszöntjük! Sinoda! Csiaki! Mester!
Üdvözöljük!
Francba, Komae...
Mi ez az egész, Aojama?
Az egyik srác szeret túlzásokba esni.
Szerintem félreértettek valamit.
Ne haragudj!
- Jó napot! - Sziasztok!
Kavagisi vagyok a Kulturális klubból.
Én meg Komae. Micsoda megtiszteltetés!
Sinoda Csiaki vagyok a Kozan Egyesülettől.
- Már vártunk. - Köszönöm.
Erre tessék! Átvegyem a táskáját?
- Nem, köszönöm. - Rendben.
Komae, túltoltátok!
Jó ez így!
A szumi-ében négy alapvető festészeti téma van.
Az orchidea, a szilva, a krizantém
és a bambusz.
Ezekben megtalálható az összes alaptechnika.
A szumi-e világában ezt a négy témát
együtt a „Négy Herceg”-nek hívják.
Ma pedig megtanítom közülük a legegyszerűbbet.
A bambuszt.
Köszönöm. Lássunk hozzá a bambuszfestéshez!
Szép finomak és egyenesek a vonalaid.
Ezek szerint erős és komoly a jellemed.
Hűha! Mintha jósnő lenne.
Még ezt is meg tudja állapítani?
Ezt a részt így...
Lágyan tartsd!
Igen, egyenesen!
Köszönöm.
Ez nagyon szép lett.
Vakok vagytok? Ez egy...
Jó lett? Hurrá!
Mosolyt!
Kész!
És most...
Igyunk a sikeres előadásra! Egészségetekre!
Egészség!
Megrajzolná a kabalánkat?
De aranyos!
Cuki!
De jó!
Olyan könnyűnek tűnik.
Egy kicsit duci lett.
Olyan titokzatosak a vonalaid.
Gondolod?
Amikor festesz, olyan boldognak tűnsz, akár egy gyerek...
Mégis, mintha szomorúság lenne a vonalakban.
Még sosem láttam ilyet.
Már értem, hogy a mester miért figyelt fel rád.
Szerinted fogok valaha úgy festeni, mint te vagy ő?
Róla kéne példát venned, nem rólam.
Miért?
Nem érdekes... Felejtsd el!
Ez sima oolong tea.
Bocsánat! Ez a tiéd volt.
Bírod az alkoholt?
Nem igazán...
Ezt sosem bocsátom meg neki!
Most miért vagy dühös?
Nem hiszem el, hogy megitta a mester oolongkoktélját!
Véletlen volt.
Nem az ön hibája. Magától rúgott be.
A cipője!
- Tartsad! - Tartom!
Összekoszolom a házadat.
Ezek meg mik?
Lehet, hogy pszichopata?
Fektessük le!
Bocsánat!
Ezt arrébb teszem.
Köszi!
- Jól van. - Mehet?
Jól vagy?
„Érezni az orchidea illatát.”
Kozan annotációja.
Annotáció?
Szokás ráírni egy alkotásra az első benyomást.
Ha ezt egy olyan mester teszi, mint Kozan, az értéke egyezik egy autóéval.
Egy autóéval?!
Kozan sosem ír annotációkat.
Kivéve, ha nagyon meghatódott.
Ő meg csak kiteszi a falra, mint egy posztert?
Egy autót ér!
Ne mondjuk el?
Úgysem kezdene vele semmit.
Igazad van.
Meg ne fázz!
Akkor mi most elbúcsúzunk.
Indítunk egy szumi-e-klubbot. Eljönne tanítani minket?
Ezer örömmel. Majd hívjatok, kérlek!
- Viszlát! - Vigyázzatok magatokra!
Mester!
Kérem, vigyázzon Szószukéra!
Rég volt, hogy valami ennyire a szenvedélyévé vált volna.
Teljesen bezárkózott a családi tragédiája óta.
Hé...
Számítunk önre!
SZÓSZUKE, 10 ÉVES
Élénken!
Erre! Köszönöm.
SZUMI-E-KLUB
Nahát! Ez szuper!
Ugye?
Az ágat így!
SZÓSZUKE
Mester!
Csiaki elakadt?
Igen.
Egy ideje nem tud saját képeket festeni.
Nem tudja, hogy mit fessen.
Így már értem...
A mester útmutatását szeretné,
de mivel nem kapja meg, elkezdett szorongani.
A Négy Évszak díjra hajt.
Négy Évszak?
Nem hallottál róla?
Az a legnagyobb elismerés a szumi-e világában. Mindenki arra vágyik.
Neked is indulnod kéne.
Ugyan már, én biztos nem...
Sosem tudhatod.
Egy jó szumi-e nem mindig függ a technikától vagy a tehetségtől.
Gondolja?
Bizony ám.
Látom, értesz hozzá.
A szüleim szerettek kertészkedni.
Voltak kaméliák a kertünkben. Néha segítettem nekik.
Összetartó család lehettek.
Azt hiszem, az voltunk.
Nem rossz.
Köszönöm.
De ezek nem a te vonalaid.
Ezek remek másolatok a mi példáinkról.
És az baj?
Nem, nem az.
Ha követjük a „Négy Herceg”-et, akkor a krizantém gyakorlása jön.
Most nem lesz példa előtted.
Ősszel tartok egy kisebb kiállítást.
Szeretném, ha te is kiállítanál valamit.
Ez meg mi?
Köszönetképp adom a zsebkendőért.
- Hagyja, majd én! - Nem kell.
Aojama, ne foglalkozz ennyire a formával!
Lazíts egy kicsit!
Igyekezni fogok.
Köszöntöm önöket a „Megmaradó Képek Tintája”
különleges kiállításon, amit a Kozan Egyesület szervezett.
Ez a 22. kiállítás, amely bemutatja az ország
szumi-e-művészeit.
Azt elviszem.
- Köszönöm. - Elnézést!
Közepes.
Az a rész túl zsúfolt. És ezek a levelek?
Mintha gallyak lennének.
Az a vonal meg bizonytalan, nem illik oda.
De valahogy... Kedvességet sugároz.
Talán csak nem...?
Ami azt illeti, de.
- Ne haragudj! - Semmi baj.
Már annak is örülök, hogy megnézte.
Kozan mester tanítványa vagy?
Nem a tanítványa. Csak az egyik diákja.
A Négy Évszak díjat szeretnéd?
Igen.
Értem.
Akkor jobb lesz, ha úgy festesz, mintha az életed múlna rajta.
Ezek a krizantémok halottak.
A kezdés előtt kijött a tartórúd.
De sikerült megjavítanunk.
Bocsánat, hogy nem segítettem.
Nem, neked itt kell lenned.
Ez a hely most a szumi-e-világ megtestesülése.
Főleg ő. Tódó Szuizan mester.
Régen Kozant hívták „Kelet”-nek, Szuizant pedig „Nyugat”-nak.
Szuizan már visszavonult, és a Négy Évszakban zsűrizik.
Tavaly szigorú kritikával illette Csiaki munkáját.
Csiaki azután kezdett el szorongani.
Így már értem.
Köszönjük, hogy eljöttek...
Ideje előkészítenünk Kozan mesternek a terepet.
Mint a múltkor, emlékszel?
Igen.
- Rád bízhatom a tintát? - Persze.
- Megnézem Kozan mestert. - Rendben.
Politikusok, zenészek, színészek, YouTube-influenszerek.
Építőipari és pénzügyi vállalatok elnökei.
Itt mindenki valamilyen nagyágyú. Ez őrület!
Vannak, akiknek a velük született eleganciája
az ilyen eseményeken mutatkozik meg igazán.
Ne beszélj már így!
Hol van a hercegnőnk?
Kimonóban van! Rá sem nézhetek...
Elnézést! Félre!
Lássuk csak...
- Ott van? - Nincs.
Micsoda?
Mi fogadtuk a vendégeket. Keresnek valakit?
Igen, valakit, akit az érdekel, hogy miről szól a szumi-e.
Még nincs itt. Most mit csináljunk?
Halasszuk el az előadást?
Takijanagi úr!
Az ott ő?
Igen, azt hiszem.
Egészen biztos?
Elnézést!
Miniszter úr! Örvendek! Kunieda vagyok, a kurátor.
Megtiszteltetés, hogy eljött.
Megjött! A miniszter.
Kezdhetjük.
Miniszter?
Köszöntöm önöket a „Megmaradó Képek Tintája”
különleges kiállításon, amit a Kozan Egyesület szervezett.
Erre, mester!
Ő Tódó Szuizan mester.
Micsoda megtiszteltetés!
Elnézést! Átmennék.
És most jöjjön a férfi, akire mindenki vár!
Megtiszteltetés bemutatnom
e csodálatos esemény szervezőjét.
Köszöntsék őt szeretettel!
Elnézést kérek!
Még nem végeztek az előkészületekkel. Addig beszélgessenek, kérem!
Hogyan?
Vajon mi történt?
Mi a baj?
Nem tudom. Megnézem.
- Nincs itt? - Nincs.
Talán a női WC-ben... Nem, ott biztos nem lesz.
- Mi történt? - A mester eltűnt.
Nem találjuk sehol. Sem a mosdóban, sem az öltözőjében.
- Te láttad őt? - Nem.
A kísérője sincs meg. Az a nagyobb fickó.
Nisihama úr?
Úgy hívják? Ez nagyon nem jó.
A miniszter úr is itt van.
Mondtam, hogy legyen nála telefon.
Körbenézek én is.
Köszönöm.
- Megnézem a dohányzóban. - Köszönöm.
Felhívtad?
Elnézést, bocsánat!
Te nézd meg a földszinten, te meg az emeleten!
Mester?
Nem húzhatjuk tovább.
Nincs itt.
Hová mehetett?
Lefújjuk?
Nem! Nem fújhatjuk le!
A miniszter úr időt szakított erre, pedig nagyon elfoglalt!
- Nem okozhatunk csalódást! - Persze, hogy nem!
Nem tudja valaki helyettesíteni a Kozan Egyesülettől?
Hát persze! Csiaki mester tudná!
Igen, tökéletes!
Ezt a média is imádni fogja!
Ugye megteszi?
Rendben.
Nem.
Nem állhatunk ki közepes munkával.
Szuizan mester...
Még a végén félreérti a miniszter.
De ez vészhelyzet. Kérem, értse meg!
A valódi szumi-e magát az életet fejezi ki.
Jelenleg itt egyik festő sem elég tehetséges ehhez.
Akkor le kell fújnunk...
Szerintem...
Csiaki képes rá.
Még nem tudok sok mindent a szumi-éről
meg az élet kifejezéséről...
de...
egyszer már éreztem az egyik festményéből.
Nem fog csalódást okozni...
Aojama!
Elég lesz.
Aojama!
Megyek.
Nisihama úr!
Várjon! Állítsák meg! Megállítsuk, mester?
Csend legyen!
Mi történik?
Nisihama úr? Micsoda?
De jó!
Hoppá!
Tényleg azt mondta, hogy: „hoppá”?
Azt, bizony.
Nisihama úr!
Semmi baj.
Ejha!
Ez...
maga az élet.
KOHÓ
Elnézést, amiért aggodalmat okoztunk, Szuizan mester!
Rég nem láttalak festeni. Azt hittem, visszavonultál,
Nisihama Kohó.
Ugyan, kérem, ne vicceljen!
Kohó mester!
De rég láttam!
- Elképesztő volt! - Ugyan már!
Túloznak. Örülök, hogy jól vannak.
Köszönjük, Kohó mester.
Elnézést! Ti ketten, gyertek velem!
Figyeljetek, maradjatok nyugodtak!
Kozan mester összeesett.
Bevittem a kórházba.
Csak nem...?
Én sem tudok ennél többet.
Itt kézben tartom a dolgokat. Csiaki, menj be a kórházba!
Aojama, kérlek, menj vele!
- Természetesen. - Köszönöm.
- Elnézést! - Vigyázzatok magatokra!
A miniszter úr szeretne pár szót váltani önnel.
Utat kérek!
Negyvenöt éves férfi hasi fájdalommal. Pulzus és vérnyomás rendben.
Elnézést!
A mester...
egyszer már összeesett.
Akkor felépült, de azt mondták,
nem tudni, mi lesz legközelebb.
Mi lesz, ha nem éli túl?
Annyi mindenről kéne még beszélnünk.
Azt nem mondhatom...
hogy biztos rendben lesz.
A tragédia nem vár arra, hogy felkészülj rá.
Te nem is aggódsz érte?
Dehogyisnem.
De az nem old meg semmit,
ha csak sírok és ezen pánikolok.
Ne haragudj!
Nem tudom a részleteket.
De hallottam...
hogy valami szörnyűség történt a családodban.
Jobban belegondolva
semmit sem tudok rólad.
Meglehetősen
összetartó család voltunk.
Amikor bekerültem az egyetemre,
eldöntöttem, hogy egyedül fogok élni.
De...
a kiköltözésem napján...
nagyon összevesztem a szüleimmel.
Valami jelentéktelen dolgon.
Már arra sem emlékszem, hogy min.
De...
akkor láttam őket utoljára.
Vigyázz magadra!
El sem köszöntem.
A kishúgodtól?
Igen.
Veled egyidős lenne...
ha még élne.
Nagyon fájdalmas ez az emlék.
De elfelejteni sem tudom.
Azóta egy helyben állok.
CUBAKI, 8 ÉVES
Szószuke!
Csiaki!
- Elnézést! - Semmi baj.
Menjünk, nézzük meg!
Éhen halok.
Felébredtek.
Nahát...
Egy hét múlva kiengedik.
Hála az égnek!
Aojama!
Nem rossz a krizantémod.
Nem rossz...
Mit látsz a virágokon túl?
Mindig a lényeget keresd!
Most nem erről kéne beszélned.
Csiaki...
szerinted itt kellene most lenned?
Aggódtam érted, nagyapa...
Nem hallottad,
hogy mit mondtam Aojamának?
- Csiaki! - Mekkora hülye voltam,
hogy az útmutatását vártam. Mégis mit képzeltem?
Ne kövess!
Csiaki nem jött egy ideje.
Élet, lényeg... A mesterek érdekes dolgokat mondanak.
Ön mit lát, amikor fest?
Hogy én?
Nos...
Én az érzéseimre és az ösztöneimre hagyatkozom, nem úgy, mint Csiaki.
Ő mindig rózsákat néz.
Az ő festményei pontosak, mint a fotók. Hihetetlen technikája van.
Én sosem tudnék úgy festeni.
Még ön sem?
Soha.
De a művész azt is ábrázolja, ami láthatatlan, nem?
Ezt hogy érti?
Például...
Nisihama úr!
Elkészült!
Akane! Tényleg elképesztő nő!
Akane!
Bocsánat!
Elnézést, hogy várnia kellett. Tessék!
Köszönöm.
- Egészségükre! - Köszönjük.
Mindig így szerzi be, ami kell?
Amit lehet.
Nem a boltból?
Ta-dam!
Nem vagyunk remeték.
De ha hozzászoksz, hogy ilyenekkel van tele a bolt, elfelejted.
Legalábbis én.
Micsodát?
Hogy nem olyan rég ez
olyan volt, mint ők.
Ma megünnepeljük, hogy Kozan mestert kiengedik. Lakomázunk!
Rendben.
- Jó napot! - Jó napot!
- Köszönöm. - Ma jó sokat szedtünk.
- Ejha! Köszönjük! - Tessék!
- Köszönöm szépen. - Szívesen.
Várjon, kérem!
Jó napot, Szakai úr!
- Jó napot! - Üdv!
- Köszönöm szépen. - Szívesen.
Frissek.
Milyen sok van!
Ma reggel tojták?
Aojama! Kapd el!
Nahát, hogy letámadtak!
Nahát! Elképesztő!
Ez lenyűgöző!
Jó napot, Ogava úr!
- Ez hatalmas! - Mehet?
Elképesztő!
El ne ejtsd!
Felszabadultabb lettél, Aojama.
Igazán? Én nem érzem, hogy megváltoztam volna.
Teljesen más vagy.
Az elején mintha álarcot viseltél volna.
Ez gonosz volt.
Szóval végre elvállalod, hogy a tanítványa legyél?
Nem tudom.
Azt mondtad, nem vagy rá méltó, hogy a család része legyél.
Még mindig így gondolod?
Tényleg a része lehetek?
Nem az a lényeg, hogy mi leszel, hanem hogy milyenné válsz.
Mester, köszöntjük itthon!
Gratulálok!
Köszönöm szépen.
Akkor együnk!
Jó étvágyat!
Mióta nem jött haza?
Mióta maga összeesett.
Értem.
Talpraesett lány.
Ne aggódj!
A bal kezével?
Most gyakorlom.
Tényleg!
Aojama, tudnál segíteni nekem holnap?
Ez egy mestermű.
Alig várom, hogy lássam befejezve!
A kórházba kerülésem miatt megcsúsztam vele.
Mester, a jobb keze...
Nem nagy ügy.
Ha nem tudom használni a jobb kezemet, használom a balt.
Tudom, de...
De mostantól kéne a segítséged.
Bármit megteszek.
Múlik az idő.
Az évszakok változnak. Amikor változik a táj, a szív is változik.
Amikor pedig megváltozik a szív, változnak a vonalak is.
Úgy hiszem,
hogy a szumi-e együtt él a természettel.
De a természetet nem tudjuk irányítani.
Ahogyan az életünket sem.
Ezért...
olyan vonalakat kell festenünk, amelyek harmóniában vannak a természettel.
Én e szerint élek már.
Kérdezhetek valamit?
Micsodát?
Miért szólított meg aznap?
Azért szólítottalak meg...
mert aznap
egy hófehér vásznat láttam...
amire festeni szerettem volna.
Ez minden.
Szóval látott engem...
Neked kell megtalálnod a saját vonalaidat.
És cserébe azok a vonalak fognak meghatározni téged.
Velem is ez történt.
A Szumi-e erőt ad majd ahhoz, hogy élj.
Én ebben hiszek.
ÜZENET: AOJAMA CUBAKI
Aggaszt valami.
Igazam van?
Általában igen. Mindig aggódsz valami miatt.
Régóta ismerlek.
Mi a baj?
Végre megértettem.
A mester...
végig arra ösztönzött, hogy nézzek szembe önmagammal.
Értem.
A szíved mélyén tudod, hogy ez mit jelent.
Azt hiszem.
Holnap lesz három éve.
Azóta nem jártál ott, ugye?
Igen.
Mi a baj, Komae?
Most már muszáj kimondanom.
Mérges vagyok rád!
Miért?
Nézz rám! Dolgozni fogok. Te mit csinálsz?
Nem azt mondom, hogy felejtsd el, vagy hogy lépj túl rajta.
De ideje kezdened magaddal valamit!
Én nem vagyok a családod, de ha az lennék,
nem akarnálak visszatartani.
Egészen biztos, hogy nem!
Haragszom rád, amiért nem érted meg, és magamra is,
mert semmit sem tehetek. Ne haragudj!
Miről beszélsz?
Tudod, hogy mit kell tenned.
Úgyhogy menj!
Én megyek a tréningre.
Csiaki?
Mindenki aggódik érted.
Nem mész haza?
Van elég tintád?
Unalmas vagy.
Csupa unalmas dologról beszélsz.
Ne haragudj!
De szeretem ezt.
Köszönöm a múltkorit.
A múltkorit?
Amikor kiálltál értem Szuizan mester előtt.
Csak az igazat mondtam.
Amikor megláttam a festményedet a szentélyben,
eszembe jutott a kamélia, amit a húgom felvételije miatt ültettünk.
Az a festmény...
Akkor készült,
amikor még élveztem a szumi-ét. A legutolsó kész képem.
Már nem élvezed?
Amikor a nagyapám előtt festek,
minden vonásnál azt gondolom, hogy: „Ez nem jó.”
Mostanában félek festeni.
Bárcsak...
újra érezném azt, amit akkor, amikor azt a kaméliát festettem!
Na tessék, most én vagyok az unalmas.
A mester most...
a bal kezével fest.
Nehezen tudja mozgatni a jobb kezét.
Szeretnék a tanítványa lenni,
hogy segítsem, amiben tudom.
Ám előbb...
el kell mennem hozzájuk.
Holnap reggel lesz...
az évforduló.
Én is...
mehetek?
Elmeséled, hogy mi történt?
Amikor először olvastam,
azt gondoltam: „Biztos egy másik.”
Egy másik?
Szinte elrohantam otthonról...
és távol tartottam magam a családomtól.
AOJAMA CUBAKI
És akkor történt.
ÁTSZAKADT A GÁT. TOVÁBBI ÁRADÁS VÁRHATÓ. 19 HALOTT, SOK AZ ELTŰNT.
Nem sejtettem, hogy a szüleim háza mellett lévő folyó öntött ki.
Azt hittem, hogy egy másik városban történt.
Hogy egy másik folyó áradt ki.
És hogy másvalakiket...
ÜZENET: AOJAMA CUBAKI
...sodort el a víz.
Szószuke!
Szószuke! Segíts!
Azt hiszem, valahol itt volt.
CUBAKI, 8 ÉVES
SZÓSZUKE, 10 ÉVES
Nézd!
Ez nem olyan régi.
Mintha csak rád várt volna.
Aojama!
Fesd le!
A virágot, amire emlékszel.
Képes vagyok rá?
Egészen biztosan.
Te Kozan tanítványa vagy.
Igen.
Igazad van.
Üdv itthon!
Többet akarok tudni.
A szumi-éről.
Én is.
Majd jövök.
Nem az előtted lévő virágot kell lefesteni,
hanem azt, amelyik a szívedben van.
A szívemben lévőt...
Én is szeretném őszintén kifejezni az érzéseimet
a szumi-én keresztül, mint te.
Menni fog.
Szeretem őket.
A festményeidet.
Én is.
Én is szeretem a te festményeidet.
61. NÉGY ÉVSZAK KIÁLLÍTÁS DÍJÁTADÓ ÜNNEPSÉG
Megtaláltad a saját vonalaidat.
Megint túlzásba estem?
Na és aztán? Most debütál a sztárunk.
Az biztos.
Ezt a díjat nemcsak én nyertem,
hanem Kozan mester, Kohó mester, a többiek a Kozan Egyesülettől
és Aojama Szószuke is, aki megnyerte a Legjobb Új Felfedezett díját.
SZÓSZUKE
Nem is képzeltem...
hogy mennyi határtalan lehetőség rejlik egyetlen üres vásznon.
Amire húzok egy vonalat.
És az a vonal fog...
THE LINES THAT DEFINE ME