-Hvordan går det? -Jeg er så trøtt.
Vil du ha morgenmedisinen din?
Jeg vet svaret, men… du bør det.
Hei, Selena.
La meg love deg noe.
Jeg forteller kun de mørkeste hemmelighetene.
19. desember.
Jeg må slutte å leve sånn.
Hvorfor er jeg nå så langt fra lyset?
Jeg har gjort alt jeg har drømt om…
…men det tar livet av meg.
For jeg har alltid Selena.
Selena!
Selena Gomez' single "Good for You" var en suksess.
…dronningen av Instagram.
Hei, Howard.
Selena Gomez og Justin Bieber har gjort det slutt igjen.
Ikke mye rockestjerne.
Og platen, Revival… Folk sier den vil havne på førsteplass.
-Turneen begynner vel snart? I mai? -Det blir turné i mai.
Jeg er på LA Sports Arena.
Det er to dager til jeg skal dra og turneen begynner.
Jeg har med meg folk til hår og sminke. Vi prøver nye ting hver dag.
Vi skal teste og finne ut hva vi skal gjøre til showet. Showets identitet.
Liker vi det?
Se gjennom speilet med det hvite.
-Det er bare paljettene. -La meg endre den litt i midten.
De har jo sånne vagina-ting.
-Ok. Ja. -Kanskje de flate.
Jeg vet ikke. Det ble rart.
Hvis jeg var mann, kunne jeg ha olabukse og skifte T-skjorte og ha en lue…
Ingen ville brydd seg.
Brystene er bra.
-Jeg vet ikke. Må ha litt bryst. -Liker du det?
Det er min vagina i hvert eneste kostyme.
-Jeg gjør bare narr av meg selv. -Se her.
-Det er din vagina. -Det er det.
Jeg vil kunne bære den med stolthet. Jeg vil ha en rumpe jeg ikke har.
-Kroppen min er ung. -Ja.
Jeg vil ikke være sånn…
Jeg må se ut som en kvinne, ikke som en 12 år gammel gutt.
SISTE ØVING FØR TURNEEN
Kjolen er for lang
Og jeg hater at den åpner seg
Det er noe dritt.
-Hva er det? -Alt. Det ser så dårlig ut.
Jeg bare… Jeg aner ikke hva faen det er jeg gjør.
-Når følte du det? -Helt fra begynnelsen.
Stemmen i hodet mitt sier: "Du glemte det. Det er noe dritt."
Når man ser seg selv på skjermen… "Det ser for jævlig ut."
Så sitter jeg her og snubler i klærne og det bare…
Det suger alt liv ut av meg og jeg vil ikke stå på scenen.
Presset er bare for stort. Jeg vil gjøre mitt beste,
men jeg gjør ikke det.
Jeg vet ikke hva John synes. Jeg vil snakke med ham. Jeg vil ikke skuffe ham.
Han skal ikke tro at jeg er en jævla Disney-unge.
-John sto der og smilte. -John var spent.
-Det er i din fantasi. -Men det er hele sang-greia også.
Han ringte meg angående sangen med Justin.
-Jeg bare… -DJ-greia?
"Når er jeg god nok alene?"
-Ikke bekymre deg. -Når skal jeg…
Når vil jeg være bra nok som meg selv? Ikke trenge noen andre.
-Det er bare så jæ… -Sånn er det da alt.
-Unnskyld. -Hvorfor det?
Jeg vil ikke at du skal angre på at du fikk meg inn, eller føle…
JOHN - LEDER FOR INTERSCOPE
-Du var utrolig. -Vi sto ved siden av deg.
-Kostymene var så ille. Alt var så ille. -Du var utrolig. Helt fantastisk.
Får jeg en klem? Jeg vil klemme deg. Du var så bra. Alt var bra.
-Var det? -"Me and My Girls" var så bra.
-John sto der som om… -Jeg koste meg. Det var fantastisk.
Føles det ungt?
-Nei. -Nei.
Mer enn noe annet så vil jeg ikke være fortiden min.
-Det kommer tilbake. -Du er din verste fiende nå.
Du begynner å tenke på det, men må ikke la det ta overhånd.
Kostymer kan endres. Lysene og kulissene kan endres.
Vil du bli kvitt scenen, kan du stå på gulvet. Du bestemmer.
Det må føles bra. Det er ditt show. Ikke vær så streng mot deg selv.
-Takk. -Det er fint å se deg.
-Unnskyld. Takk. -Vi ses.
Takk. Det er virkelig bra.
Takk.
Unnskyld.
Det er for mye.
De kommer.
FREDAG 6. MAI
ÅPNINGSKVELD
-Theresa? -Hei!
-Har du blodtrykksmaskinen? -Ja, den er her.
-Er det til lupusen? -Ja.
Skal jeg trykke? Starte den?
-Er det bra? -Perfekt.
-Hvordan vet du det? -109 over 78 er bra.
Gjennomsnittet er nok 120 over 78.
Når blodtrykket mitt er høyt,
er det 150, 145 over 100.
Da kan jeg få slag.
Skjønner.
-Så lenge det er under 120… -Skal vi ha det her?
-I din lille… -Vi kan ha det på bussen.
-Det bør være der vi er, sånn i tilfelle. -Vi har en gave til deg, og så skal vi gå.
Begynn med den. Fra meg og Zack.
-Det er noe vi har samlet sammen til deg. -Hva er det?
Det er et lykkeord for hver dag, hvor du kan tenke på…
-Legg den på sminkebordet. -Alle showene vil være annerledes.
-Så snilt av dere. -Oi!
-Se her. -Så søtt.
Det fikk oss til å gråte.
Du velger en ny hver dag.
-Så nydelig. -Kult, ikke sant?
-Tusen takk. -Vi er så glad i deg.
Synes du at du har for mange møt og hils?
De har planlagt 1,5 timer. Tror ikke det vil ta så lang tid.
-Hva synes du? -De melker det av og til.
-Det er bursdagen min. -Gratulerer med dagen.
-Takk. -Hvor gammel er du?
-13. -Mylanta.
Jeg har feiret bursdagen din siden jeg var tre år.
-Min bursdag? -Jeg har fest, kaker, spillelister, alt.
-Så søtt. Takk. -Får vi et bilde?
-Sånn. -Så spennende…
-Tre, to. -Gjør det.
-Så pen. -Ikke gråt.
Har det.
Kan du skrive "kjæreste nr. 1" der?
Ok.
Jeg har forskjellige damer.
-Jeg er… -Kunne jeg vært nummer 1?
-Ja. -Ok.
Disse to har hørt uanstendige ting.
Tusen takk for alt arbeidet dere har gjort.
Det betyr mer enn dere kan tro.
Det er min viktigste turné, som er grunnen til at jeg har vært et vrak hver dag.
Jeg håper vi kan inspirere folk og ha det moro.
Velsigne føttene, hendene, instrumentene våre og alt annet.
Våre lys, Baz, Melissa, alle.
-Jeg er så glad i dere. Amen. -Amen!
Faen.
Hei, Selena!
Vi er ved Big Ben. Hva skjer?
Det gikk rykter om narkotikamisbruk.
Hun fester for mye. Ute av kontroll.
Kom igjen!
Jeg skal på scenen. Ønsk meg lykke til.
Elsker deg!
-Fikk Bieber deg til avrusing? -Justin har en ny kjæreste.
Er du sjalu?
Har du begynt å drikke igjen?
-Hvor er alkoholen? -Drikker du igjen?
Syng.
Jeg holdt på å dø. Hva er det jeg ikke forstår? Hva trenger jeg?
Alle reiste seg…
Det er for mange folk. Beklager. For mange.
Slutt å analysere.
-Vær glad. -Jeg er glad.
Jeg hater det.
Det er vanskelig å være en jævla jente og å være gal.
Det er noe som gjør meg forbanna. Jeg må skifte,
så rives ett erme av, og så det andre. Og så rives nederste del av.
-Hva med Justin? -Er du deprimert?
Er du sliten?
Jeg kan våkne og føle at jeg ikke har det som må til.
ETTER 55 FORESTILLINGER AVLYSES REVIVAL-TURNEEN
Selena tar en pause. Hun sliter med angst, panikk og depresjon.
Misbruker hun narkotika?
Lar hun festingen og kjendislivet ta overhånd?
Hun sa: "Jeg vil ikke leve akkurat nå. Jeg vil ikke leve."
TIDLIGERE ASSISTENT
Jeg ble forferdet.
Jeg så henne i øynene, men det var ingenting der.
Det var bare svart, og det var skremmende.
Da må man si: "Glem det her. Vi må bare komme oss hjem."
Vi måtte ta en alvorsprat med henne.
SELENAS VENN
"Hva skjer?"
Hun svarte: "Jeg vet ikke. Jeg kan ikke forklare det.
Skulle ønske dere kunne føle det jeg føler."
Det var veldig kaotisk og hun hørte stemmer.
De ble bare sterkere og sterkere.
Det var starten på et psykotisk anfall.
Selena Gomez har hatt det vanskelig i flere uker.
I fjor slet hun med lupus, og nyretransplantasjonen reddet livet hennes.
Antallet hvite blodceller var derfor for lavt i september.
Et medisinsk problem som førte til et psykisk sammenbrudd.
Hun prøvde å trekke ut i.v.-nålen.
Hun måtte til slutt på psykiatrisk sykehus.
Vi hørte om sammenbruddet gjennom TMZ.
De ringte meg og ville vite…
SELENAS MOR
…hva datteren min gjorde på sykehus med sammenbrudd.
Hun ville ikke ha noe med meg å gjøre.
Jeg var redd hun ville dø.
Hvis noen hadde sett det jeg så, hvordan hun var på sykehuset,
så ville de ikke kjent henne igjen.
Jeg var helt knust. En psykose kan vare fra noen dager, flere måneder,
flere år, eller hele livet.
Man holder fast og prøver å hjelpe dem med behandlingen.
Det er det verste.
Å gå bort til sengen og håpe at de vil våkne neste dag.
Tankene mine tar ofte over.
Det gjør vondt å tenke på fortiden.
Jeg vil kunne puste igjen.
Elsker jeg meg selv?
Hvordan kan jeg lære å puste min egen pust?
Det er et mirakel at hun kom ut,
men man er redd det vil skje igjen.
Det gjør så vondt.
VELKOMMEN HJEM OG TIL SENGEN DIN
Jeg har bipolar lidelse.
Jeg ville ikke være på et psykiatrisk sykehus.
Jeg ville ikke,
men jeg ville heller ikke være fanget i mitt eget hode.
Jeg trodde livet var over. "Sånn vil livet mitt bli."
Derfor sier jeg til folk at jeg har verdens beste familie og venner,
særlig mamma og stefaren min, Brian.
Jeg burde ikke snakket til dem som jeg gjorde.
Jeg burde ikke behandlet dem som jeg gjorde.
De vet at det ikke var meg. Da jeg våknet neste dag…
De har fortalt hva som skjedde, men…
"Vi vet at det ikke var du som snakket,
og vi var veldig bekymret. Du skal vite at vi er glad i deg.
Vi ser ikke på deg med andre øyne… Fra i går kveld til nå."
Men når jeg snakker med dem om det, sier jeg det igjen og igjen.
"Jeg er så lei for det."
Jeg husker enkelte ting jeg gjorde, og jeg var så slem.
Selv i dag sier jeg "takk" og "unnskyld". Alt jeg gjør…
De sier: "Da vi fikk vite det, så forsto vi det plutselig.
Du er bedre enn du noen gang har vært.
Vi er så glad for at vi kan se det. Vi ville aldri gi opp."
De har ikke det, selv om de kanskje burde gjort det.
Jeg er på et bedre sted, men…
Jeg vet ikke. Enkelte ganger kan jeg ikke forklare det.
Nei.
Helt borte.
Da jeg ble utskrevet, visste jeg ikke hvordan jeg ville takle diagnosen.
Hva om det skjer igjen?
Hva om jeg ikke kommer tilbake neste gang?
Jeg måtte lære mer om det.
Jeg måtte ta det dag for dag.
Da jeg var liten, var jeg livredd for lyn og torden.
Jeg vokste opp i Texas.
Jeg var redd for at lyn og torden betød at en tornado ville komme.
Mamma ga meg barnebøker som forklarte lyn og torden.
Hun sa: "Jo mer du forstår, desto mindre redd vil du være."
Det hjalp virkelig.
Glad i deg.
Jeg er glad i deg.
Moren min lærte meg ikke å være redd for livet.
-Hun er et så sterkt menneske. -Slo du nesen din?
Hun var så ung, gikk på skolen, og prøvde enhver jobb du kan tenke deg.
Smårolling.
Hun sa: "Dette er det som skjer, men jeg gir meg ikke.
Jeg vil skape et bedre liv enn dette."
"Jobb hjemmefra. $ 145 per dag.
Gå gjennom post for et lokalt firma."
Jeg kan gjøre det.
Moren min… Hun fikk meg da hun gikk på videregående.
Pappa?
Foreldrene mine ble separert da jeg var fem.
Besteforeldrene mine passet på meg når mamma jobbet.
…sangen du synger om bestefar?
Hei, pappa.
Det må ha lagt et press på pappa.
Jeg forstår.
Han angrer på mye. Han sier: "Unnskyld, mi hija.
Jeg kan ikke snakke med deg."
Han fikk meg til å føle meg
som verdens vakreste jente.
Som om jeg kunne gjøre alt, ingen var verdig meg…
Jeg savner ham…
Han vet det.
Ta et bilde av henne, og så et av oss.
-Kom hit. -Jeg kommer.
Jeg skal ta bilde.
-Venner for alltid. -Er det alt dere vil si?
Ok.
Pricilla er kusinen min.
Hun er nok den som står meg nærmest, etter mamma.
Vi gjorde alt sammen.
Hun er hele livet mitt fremdeles. Blodet mitt.
Vi gjorde ikke det, så vi dro tilbake.
-Hvor skal vi? -Til Chicken Express for å kjøpe te.
De har rundstykker.
Nei, vi… Jeg vil ha søt te.
-Vi tar tre. -Tre store, søte teer.
-Med ekstra is. -Vær så snill.
Greit.
-Du må ikke snakke over meg. -Du sa ikke "vær så snill".
Jeg skulle si det.
Når jeg kommer hjem, drar jeg bare til de stedene jeg husker.
Jeg vil ikke miste den delen av meg.
Går du her?
Pip!
Hei…
Jeg må se førerkortet ditt før jeg kan slippe deg inn.
-Førerkort? -Ja.
-Ok. -Her. Ta et.
Til alle sammen.
Jeg har ikke førerkort.
Glem det. Jeg gikk her da jeg var liten.
Jeg heter Selena. Det var ikke meningen å plage deg. Takk.
-Bare hyggelig. -Ha det.
Hun gjør det.
Har du… Hvem har førerkort?
-Alle. -Vi har det.
-Hun gikk her før. -Jeg ville se…
Er du lærer her?
Jeg er kontorfullmektig. Jeg jobber på kontoret.
Hei.
Ro dere ned.
-Hjelper dere til her? Hvor gamle er dere? -Tretten.
Så bra. Visste dere at jeg gikk her?
-Ja. -Jaså?
Jeg var bare forelsket i Dylan Alvarado…
-Sammy på barneskolen. -På barneskolen var det Sammy Rodriguez.
-Så var det Dylan Alvarado, Keith Maupin… -Keith.
-Eli var også der. -Ikke nødvendigvis. Seriøst?
-Jo. -Ok.
Og Matthew fra Danny Jones.
Det var alt.
Ingen av dem likte meg.
-Men de angrer nå. -Ja, jeg bare sier det.
Hun var litt utstøtt da hun vokste opp.
Hun snakket ikke med så mange på skolen.
Hun hadde sine to eller tre venner.
Men ikke mange kjærester, ikke sant?
Jeg gikk inn for å få meg mat,
og jeg satt her ved et langt bord.
-Jeg satt vanligvis alene. -Nei…
-Hei, jeg heter Selena. -Jeg så deg tidligere.
Om noe virker uoppnåelig…
Ingen kan fortelle dere det annet enn dere selv.
Dere må fortsette å gjøre det dere ønsker.
-For en inspirasjon. -Så… Er det?
Stå på, for faen. Unnskyld.
Du må bli etter skolen.
Hei, elever ved Danny Jones ungdomsskole.
Det er Selena Gomez.
Takk for at jeg får forstyrre timen. Husk at lærerne ikke er så ille.
Dere må bare jobbe hardt.
Du må klemme ham. Han vil gråte.
-Får jeg autografen din? -En stor fan.
-Herregud! -Bare hyggelig.
-Får jeg også en klem? -Og jeg?
-Det var her… jeg vokste opp. -Jeg vet ikke.
Det er huset mitt.
-Her? -Ja.
Avtrykkene dine er nok der.
Akkurat her… Stakkars naboen. En fyr solgte dop akkurat her.
Vi så på gjennom vinduene. Vi fikk ikke gå ut.
Jeg syntes synd på naboene. Han stoppet her i en gammel bil…
I bagasjerommet…
Det er samme dør.
Hei.
-Hei. -Jeg heter Selena.
-Står til? Kom inn. -Får jeg?
-Vær så god. -Ok.
Du store min! Det var her jeg pleide å…
-Skrape skjell av fisk. -Av fisk.
Ja.
-Hva gjør han, Selena? -Han skjærer ut blodet.
-Her er soverommet mitt. -Det er litt rotete.
Kan jeg få se om tegningene mine er der fremdeles?
-De fjernet dem. -Er de borte?
Jeg var forelsket i Cole og Dylan Sprouse.
Jeg satte meg i skapet og skrev.
-Takk. -Det står noe i dette.
Du var visst forelsket i Cole.
Herregud! Gi deg.
Beklager, Cole, om du ser det her.
-Jeg tråkket over… -Christiana?
Her… Bestemor kan vise deg bildet.
Hun tar et bilde av meg mens jeg ser i speilet.
Det var da jeg fikk jobben på Barney.
-Herregud. -I telefonen.
Det er bilde av meg her.
Alt ser fantastisk ut, Barney.
Jeg var sju år da jeg fikk min første jobb.
Jeg var stolt, for jeg fikk rømme inn i Barney-land og leke og synge.
Jeg forelsket meg helt i det å rømme fra alt.
Det fortsatte. Jeg fortsatte bare.
Da jeg var rundt 11, flyttet jeg til Los Angeles.
Jeg ville bare jobbe. Jeg elsket jobben min.
Men etter å ha gjort det en lang stund,
føltes det så nytteløst.
Det gjorde at jeg følte meg ensom.
Så begynte jeg å turnere, og alt ble verre.
Etter siste behandling visste jeg at det var forbindelser som gjorde meg lykkelig.
Det er Joyce.
-Er vi sikre? -Ja. Skal jeg spørre bestemor?
Hun hadde et nydelig dukkehus som jeg også ville ha.
-Så du la bæsj foran døren hennes? -Gi deg! Det var Charlie.
De plaget henne alltid.
Hei.
-Hei, jeg er Selena. -Ja?
Jeg pleide å komme da Joyce bodde her.
-Selena Gomez? -Ja.
Ja.
-Er hun her? -Ja. Hun… Vil du komme inn?
-Er du sikker? -Ja.
Har dere det…
-Dukkehuset? -Ikke slipp inn flere.
Står til?
-Du store min! Hei! -Takk.
-Jeg må opp. -Dukkehuset.
-Det er dukkehuset! Ikke reis deg. -Jeg kan ikke, vennen.
-Det går bra. -Liker du frisyren min?
Du ser flott ut.
Jeg overlevde det, men brakk ankelen to ganger i år.
-Jeg kan ikke reise meg. -Hva har skjedd?
Ikke så mye.
Så leit.
Jeg brakk en tå.
Hvordan har du det nå?
Jeg er frisk. Jeg har ingen symptomer på lupus nå.
-Bra. -Det er veldig bra.
Jeg fikk transplantert en nyre for to år siden, og det har gått bra hittil.
-Så bra. -Ja.
-Jeg tar medisiner hver dag. -Lupus likner på MS.
Det visste jeg ikke.
Symptomene er like. Det er en autoimmun sykdom.
-Ja? -Hva husker du om meg?
Jeg husker… Jeg husker at vi kom hit, og jeg og Charlie plaget deg.
-Ok. Her kommer vitneutsagnet. -Ja, det er det. Og jeg er så lei for det…
-Husker du noe annet? -Du slapp oss inn.
-Vi fikk kaker og jeg gikk rett dit. -Jeg ventet at du skulle nevne kakene.
-Jeg husker det. Vi lekte med det. -Kakedamen.
-Det var der sist gang. -Ja.
Det stemmer.
Herregud. Jeg var så besatt av denne, Joyce.
-Det er fint å se deg. -Tenk at du…
Jeg spurte Debbie om du ville komme en gang.
-Jeg er glad jeg gjorde det. -Ja.
-Jeg måtte ikke spørre. -Nei.
-Du er også syk. -Vi vil klare oss.
-Tusen takk. -Håper du får en fin dag.
-Jeg vil be for deg. -Takk.
Ha det.
-Ha det, Selena. -Ha det. Takk!
-Takk. -Hyggelig å se deg.
Det skal jeg.
Da jeg fikk lupus, ble jeg veldig redd. Så ble jeg bedre og sa:
"Jeg kan besøke folk, for jeg har hatt det."
Hei, vennen.
Så fikk jeg transplantasjonen, og vi jobbet mye.
Og så påvirket det min psykiske helse,
og jeg sa det samme: "Nå forstår jeg hvordan de har det."
-Ting skjer av en grunn. -Ha det.
Bare vær deg selv, Selena.
Slutt å prøve.
Ingen bryr seg om hva du gjør.
Det handler om hvem jeg er. Å være ok med hvor jeg er.
Jeg er takknemlig for familien. Jeg er takknemlig for vennene mine.
Jeg er glad for at jeg lever.
Jeg skal ha med tre avsnitt til som jeg skrev.
"Vi er bedre når vi forteller sannheten. Så jeg vil fortelle min sannhet.
Jeg led både fysisk og psykisk.
Jeg klarte ikke å holde det inne, å late som.
Det føltes som om all smerte, angst og frykt kom på samme tid.
Det var mitt livs mest skremmende øyeblikk.
Det var den dagen jeg fikk vite at jeg er bipolar."
Ingen mener at du må si at du er bipolar.
Du er 27 år gammel. Du har et helt liv til å fortelle folk akkurat det,
om det nå ikke er viktig for deg å fortelle det nå.
-Ok. -Ingen er imot det.
Men det blir historien med en gang.
Hva betyr det?
At enkelte folk, regissører og lignende, ikke vil jobbe med meg?
Men hvorfor vil jeg da jobbe med dem?
-Sant nok. Det er opp til deg. -Jeg vil si det.
-Ja. -Jeg vil si det. Det er greit.
-Det var det. -Det vil… Ja.
Gomez snakker åpent
-om sin kamp… -…viser oss
kampen mot depresjon og angst, og reisen hun har tatt…
Har jeg 20 minutter?
-Nervøs? -Det føles ikke bra.
Er det nerver?
Jeg føler meg ikke bra.
-Er hun sulten? -Ubehagelig.
-Hva? -Hva skjedde?
Eller nervøs.
Det virker trolig.
Hva gjorde det?
-Man blir kvalm. -Det brenner.
-Hei, Raquelle. -Hei, Selena.
-Så søtt. Er det én del eller to? -Nei. Det er så sprøtt.
Det er en glede å ønske dere velkommen til McLean psykiatriskes middag.
Hei, dere. Jeg er glad for å være her.
Jeg er nok litt keitete, så jeg beklager.
Jeg begynte da… Jeg begynte å jobbe da jeg var sju år.
Jeg lærte raskt å ta på meg en rolle.
Jeg har sjonglert jobb, skole og forhold så lenge jeg kan huske.
Selv om livet var bra på utsiden, hadde jeg det vanskelig.
I fjor… led jeg både psykisk og emosjonelt.
Jeg klarte ikke å holde meg samlet.
Jeg ba om hjelp, og legene ga meg en klar diagnose.
Det øyeblikket jeg fikk den beskjeden,
så visste jeg hvorfor jeg hadde slitt i så mange år
med depresjon og angst.
Jeg tok tak i det,
slik moren min hadde lært meg å møte frykt og utfordringer som liten.
Jeg er gladere, friskere
og har mer kontroll over følelsene og tankene enn noen gang før.
Jeg er veldig glad for det. Takk.
Det føles godt å si det, for jeg mener det.
Jeg har nok trengt å kunne si det i mange år,
men det føles bra faktisk å kunne mene det nå.
Jeg sliter med mine egne tanker og følelser av og til,
men det betyr ikke at noe er galt.
Det betyr ikke at jeg er svak.
Det betyr ikke at jeg er mindre verdt. Det gjør meg til et menneske.
Sånn var livet mitt, og det at du har satt fokus på det…
Om ikke noen kunne fortelle om det, så ville ikke forandringene skje.
Motet ditt er helt utrolig.
Jeg tror du vil redde liv. Jeg vet du vil redde liv.
-Takk for arbeidet ditt. -Jeg håper bare jeg er…
Jeg håper jeg kan være en del av diskusjonen.
Absolutt. Takk. Det er en ære.
Det er dere som redder liv, men jeg vil bruke det jeg har.
-Jeg er så glad for å være her. -Takk.
Bare det at du snakker åpent om din opplevelse med psykiske lidelser,
-depresjon og angst… -Ja.
Jeg prøvde å gjøre det slutt for tre år siden nå i oktober.
Jeg husker bare… Tusen takk.
Det hjalp å være ærlig den kvelden.
Jeg skrev til Julia Michaels og Justin Tranter
og sa at jeg var klar til å si at jeg var lei meg.
Vi skrev sangen på 45 minutter. Det raskeste jeg har opplevd.
Det handler om mer enn tapt kjærlighet. Jeg lærer å velge meg selv.
Å velge livet.
Jeg håper at folk kan finne ynde og fred i den.
Den handler om å vite at du har mistet alle deler av den du er.
Å kunne finne seg selv igjen.
-Elsker du Justin? -Alt var så offentlig.
En kommentar til Biebers forlovelse?
Hva likte du ved Bieber?
Kan jeg få meg mat? Kan dere la være… Jeg vil få meg mat.
Jeg føler meg hjemsøkt av gamle forhold som ingen ville gi slipp på.
Men så kom jeg over det.
Og jeg var ikke lenger redd.
-Takk. Ha det! -Greit, dere.
-Da er vi ferdig. -Takk.
"Selena Gomez ser ut til å havne blant topp 20 av Billboard Hot 100.
Så hun og Adele blir de eneste kvinnene
-med de største ballade-debutene." -Ja.
-Jeg vil gråte.
-Var det en av dine største sanger? -Ja.
Er det din største sang?
Jeg ville være ærlig.
Jeg er heldig som er i den situasjonen at jeg kan få folk til å føle seg bra.
Jeg måtte gjennomgå det verste bruddet noen gang,
og så glemme det øyeblikkelig.
Det var forvirrende, men jeg trengte at det skjedde.
-Det var det beste som kunne skje meg. -Så det du ønsker å si…
Du hørte ikke at jeg sa at det var det beste.
-Beklager. -Du snakket.
-Jeg kan ikke si det mer. -En gang til.
Hva vil du spørre meg?
Var det det beste som har skjedd deg?
Det var det beste som har skjedd meg, ja.
Når vil du slippe platen?
-Januar. -Ok.
-Jeg må bare vite om det er problemer… -Jeg må til Kenya og London.
Ok.
Det blir seks morsomme uker.
Vil du synge på AMAs i år?
Ja.
-Ok. Hvis vi vil gjøre det… -Jeg vil det.
-…får vi sette i gang. -Perfekt.
-Ok. -Magen min.
-Er du sulten? -Nei.
-Går det bra? -Jeg er nervøs.
-Det er kaldt. Vil du ha en genser? -Jeg er skikkelig varm.
-Da er du på rett rom. -Ja.
-Det føles som Amazonas. -Som en iglo.
-Dere vil nok drepe meg, men jeg må gå. -Vi begynner på nytt.
-Jeg føler… -Går det bra?
-Jeg tror det er møtet. -Jeg også.
Ja.
Jeg hadde ikke stått på scenen på to år, og visste ikke om jeg var klar.
Men hva var vel en sang om jeg var for redd til å synge den?
Etter AMAs måtte jeg rett til Kenya.
Jeg hadde ikke kunnet dra på mange år på grunn av transplantasjonen.
Endelig var jeg klar.
Raquelle og jeg skal besøke en barneskole og et college for unge kvinner.
Jeg hjalp til med å samle inn penger til skolene gjennom WE Charity.
Det ville bli mye, men det var eneste sjanse til å dra før platen kom ut.
-Sånn. -Er det gjort?
Ja. Du var flink.
-Ok. -Pust inn og ut.
Hei!
-Gjorde du det? -Ja.
-Bra. -Jeg måtte legge meg.
-Gjør det vondt? -Ja, armen føles svak.
Å, Mylanta.
-Nå vet du hva jeg opplevde. -Ja, det var mye verre.
"Nei, det vet du ikke."
-Jeg er stolt av deg. -Takk.
Det er store forventninger til Selena Gomez' comeback på AMA, det første…
EN DAG IGJEN
…på over to år, etter alt dramaet med Bieber og en kort pause fra bransjen.
Tonearten er nervene.
La muskelminnet ta over.
Du kan slappe av og det vil flyte opp.
Du må stole på deg selv.
Vi skal synge noe annet nå.
-Vi må synge denne. -Ok.
Kom igjen!
-Høyere! -Det er ikke min sang.
-Jeg husker ikke denne. -Glem det. Bare syng det du kan.
Kom igjen!
Jesus, hjelp meg.
Selena Gomez fikk et panikkanfall…
-Hun sang falskt… -Hun lærte aldri å synge,
-men tjener millioner på det. -…angst forsvinner ikke bare.
Hun sier at lupus gjør angsten verre.
Hei. Hun er våken.
-Hei. -Hei.
Hvordan går det?
Hei, sir Winnie.
Jeg har med suppe og greia med skinke og ost.
Aleen spurte… Når du skal ta London-promoen etter Kenya,
så er du der i tre dager.
Hun spurte om du vil ta Paris en dag og så dra hjem.
-Blir du med, Raquelle? -Ja.
-Ok. -Du tror ikke det blir for mye?
Nei, men jeg vil heller ikke forhaste meg. Jeg har ikke gjort promo på årevis.
Det er det jeg liker minst å gjøre.
Jeg tror det vil gå bra.
Du er spent på det du driver med… Og det er så ekte.
Jeg vil ikke snakke om jobb.
-Ok. -Vi ser en film.
Jeg trenger en pause.
-Fra alt? -Nei. Jeg har mye å gjøre.
Hunter, vil du gå inn først og…
Du følger ikke med på kalenderen, men du skal til Afrika.
Ja, for jeg skal til Kenya først, og så til London og Paris.
-Ok. Føles det greit å gjøre alt? -Ja.
Ikke bekymret.
Så er det videoen, kampanjen, sangen.
-Ingen pc i… -Nei. Må vi ta av skoene?
-Ja. -Ja.
Kom igjen. Juhu!
Takk.
Velkommen.
-Det er en velsignelse. -Hva?
Det er en velsignelse når det regner.
-En velsignelse? -Ja.
Når det regner her, ses det som en velsignelse.
Jeg elsker det.
Ta denne. Ta den på. Går det greit med kameraet?
-Det går bra. -Går det bra?
-Hei. -Hei.
-Hva heter du? -Aneesia.
-Jeg heter Selena. Hyggelig å møte deg. -Ja.
Hei, jeg heter Selena. Jeg har kommet med WE
og vil hedre deres ønske om utdannelse.
Jeg er så glad for å være her.
Hvor mange år gikk du? Ble du ferdig med det 12. året?
Jeg ble ferdig i åttende.
Jeg måtte ha skole på settet for 9.-12.
Fem timer, og så kunne jeg jobbe.
-Oi. -Det var… Det var interessant.
Å ha en pc som skole er ikke… Det er ikke virkelig.
-Oi. -Men det var bra for meg. Det fungerte.
I fjor hadde vi en talentgruppe. Vi sang din sang.
Det er min sang!
Den er min favoritt.
Jeg var sjenert på skolen. Jeg var sammen med to venner.
Kusinen min var kaptein på cheerleader-laget,
så alle lot meg være på grunn av henne.
-Kusinen min har kontroll på alt. -Ok.
Moren og faren min har åtte barn.
Moren min sa at de vil jeg skal bli giftet bort, men de sa også:
"Siden du går på skolen og får stipend, så er det ikke så viktig."
De betaler ikke skolepenger. Så jeg slipper å bli giftet bort.
-Interessant? -Tror du på kjærligheten?
-På kjærligheten? -Tror du på kjærligheten?
-Dere elsker jo hverandre. -Ja.
Kjærlighet er en gave.
-Ja. -Ja.
Er det noe dere ser fram til, eller tror dere…
Man fokuserer på det man gjør, og så kommer det. Ikke sant?
Å ha en kjæreste? Jeg vil få meg en når jeg er ferdig på skolen.
Elsker det.
Jeg vil ikke fokusere på flere ting. Jeg vil konsentrere meg om skolen.
Når man bygger hus, så kan man ikke begynne med taket.
Man begynner med grunnmuren.
Jeg har ikke noen grunnmur før jeg er ferdig med fjerde.
Og så kan jeg tenke på det.
-Jeg elsker det. -Det var bra sagt.
-Hva jeg heter? Selena. -Selena?
-Hva heter du? -Diana.
Diana? Nydelig.
Raquelle.
-Hun sier at hun har en sønn. -Å! Sønnen din… Er han gammel?
Tror du han vil like meg? Hvor gammel er han?
-Han er 20, 21 år gammel. -Ok!
-Det går bra. -Det er kanskje…
Kanskje bedre for Selena. Vi er begge 27, men Selena liker yngre menn.
Du store min! Hva? Raquelle!
Jeg gjorde det før.
Jeg er redd for at lupusen blusser opp.
Kan du åpne den?
Hendene mine funker ikke.
-Skjelver de? -Nei, de gjør vondt.
-Når jeg gjør sånn. -Hvorfor?
Vet ikke. Legen så ingen hevelse.
Den eneste måten å vite det sikkert på er å ta…
Takk.
-Jeg må ta CAT eller MR. -Ok.
Jeg gjør det når jeg er hjemme.
Jeg heter Betty Chep. Jeg studerer sykepleie her.
Når man sjekker blodtrykket med…
Sykepleiere er med folk når de har det vondt, de støtter dem.
Det var det beste jeg kunne gjøre.
Faren min var mitt forbilde.
Han lærte meg at…
Man må vise folk empati i dette livet. Få muligheten til å gi mer enn man mottar.
-Ja. -Jeg tror på Gud.
Jeg sier til meg selv at uansett hva folk tror om meg,
og hva Gud har planlagt for meg, så er det det jeg vil oppnå i livet.
-Utrolig. -Ja.
-Jeg tror også på Gud. -Oi.
Jeg ble født inn i en middelklassefamilie.
Men da jeg gikk i tiendeklasse, døde faren min i en bilulykke.
Moren min kunne ikke betale for skolen og for at jeg skulle dra dit.
Jeg måtte være hjemme i seks år.
Jeg hentet ved, vann og gjorde andre oppgaver.
De seks årene var grusomme,
for jeg følte at jeg var blitt en belastning for mamma og de andre.
Jeg var motløs og hadde ikke noe håp. Jeg dro til elven, og da følte jeg at…
"La meg få drukne i denne elven. Avslutte det her slik at…
Jeg vil slippe å se min mor lide, vil aldri se mine søsken…
La meg avslutte det."
Jeg satt der en stund og tenkte:
"Hvis livet mitt ender nå… Jeg er den førstefødte,
så hva slags eksempel viser jeg min familie?"
-Oi. -Så jeg våknet, hentet vann og dro hjem.
To uker senere ringte de og sa at jeg hadde et intervju her ved WE College.
-Oi. -Et mirakel.
-Se på meg nå. Nå er jeg et forbilde. -Det er du.
Enkelte ringer meg og ber meg snakke til jentene…
Jeg pleier å si til dem at selv om man fortsetter å gjøre det man pleier,
så fortsett med det. Et mirakel vil komme til deg.
-Ja. -Ja.
Det krever så mye mot å tenke på å ville avslutte livet,
og så forstå at det ikke er det man skal gjøre.
-Ja. -Helt alene.
Jeg forstår deg. Når du sier det,
så kjenner jeg den følelsen hvor man vil gjøre noe for å skade seg selv.
Jeg er så glad for å bli kjent med deg.
Det er en ære for meg å bli kjent med deg.
Raquelle! Kom igjen!
Et av mine mål her i livet…
Jeg har tenkt på det i sju år…
-Er å få til en lov… -Ja.
…hvor det blir pålagt å ha terapitimer, å lære om det
fra barneskolen til videregående.
Når man er liten, når man går i barnehagen,
så spør de hvordan man føler seg.
Man kan velge et smilefjes eller et trist fjes, og de lærer om følelser.
Det er bra, men hvorfor fortsetter vi ikke å snakke om det?
-Følelsene blir mer kompliserte. -Ja.
Det blir vanskeligere å finne fram.
-Får jeg spørre om noe rart? -Ja.
GRUNNLEGGEREN AV WE
-Hva stopper deg? -Den er klar.
At jeg ikke vil klare det. At jeg ikke kan.
Jeg er ikke bra nok.
Jeg vet ikke. Det har jeg følt under hele oppveksten.
-Ja. -Men det er fordi du føler det
at du kan forstå andre.
Det er grunnen til at du er den perfekte personen.
Jeg har aldri følt meg bra nok.
Selv når jeg står på scenen foran publikum,
vil jeg finne den ene personen som ikke liker meg, og jeg vil tro på dem.
Jeg ønsker å tro på meg selv.
Folkene jeg har møtt her i Kenya er så sjenerøse.
Jeg vil føle at jeg fortjener å være her.
-Vi snakkes mer senere om alt dette. -Om hva?
-Om hva? Å. -Du er lei deg.
Vi bør reise hvert kvartal. Vi bør planlegge dette hvert kvartal.
Vi må også snakke om hvorfor du hater å reise hjem.
Hvorfor du ikke vil ha på mobilen. Du bør ikke ha det sånn.
Forstår du? Hva kan du endre slik at du ikke får angst av å slå på mobilen?
Som ikke gjør deg trist av å reise hjem. Hvorfor du hater jobben.
Forstår du?
Du kan gjøre ting i livet ditt som hjelper deg gjennom sånt.
Du trenger ikke å leve livet i den tilstanden.
Det er bare for å unngå virkeligheten. Forstår du?
Eller er dette virkeligheten?
Nei, dette er deres virkelighet. Det kan være din virkelighet noen ganger i året.
Du kan være frivillig her i en uke, men det er deres virkelighet.
-Hvem er det? -Paparazzi.
-Paparazzi carpool. -De slår seg sammen.
-Det bråker så her, Chris. -Ja, ikke sant?
-Det føles som et kultursjokk. -Ja.
-God morgen. -Hei.
Klokka er sju. Glam starter snart.
Selly?
Jeg hadde mareritt. Jeg hadde ingen mareritt i Kenya.
-Ikke sant? -Ingen i Kenya.
-Hva sa jeg? -Jeg hørte ikke alt, for du mumlet.
Men det var noe sånt som: "Jeg har kaffe til alle."
-Å jeg sa: "Å, jøss!" -Sa hun det?
Og så gjorde hun…
Det å gjøre sånt som i dag gir deg muligheten til å dra på slike turer
og utgjøre en forskjell. Så selv om det er vanskelig, ikke sant…
-Kan du bestille noe thai-mat? -Vil du ha thai-mat klokka 7?
-Ja. -La det skje.
Her i studio har vi den eneste ene, dronningen, Selena Gomez!
Du har en ny plate. Du har hatt en pause.
Hva har du gjort i den perioden, da du tok fri?
Det skjedde en del ting som var personlig og vanskelig,
og til slutt så… så ble det helt nødvendig.
Hei, jeg er Selena Gomez. Jeg skal svare på spørsmål fra internett.
"Selena Gomez spiser oreo-kjeks med gaffel."
Flott. Jeg gjør store ting for verden.
-Hvor mange intervjuer har du hatt i dag? -Fire.
Singelen din
gjør meg så rørt. Jeg vil klemme deg, pakke deg i et teppe og snakke om gutter.
Poenget med sangen er at jeg ikke trenger å snakke om gutter.
For fansen!
Det er Selena Gomez, og jeg spiller emoji-spillet.
Har du hemmelige, men rare matkombinasjoner?
Popcorn og pickle-jus.
-Hva er yndlingsfargen din? -Rød.
-Magikerne på Waverly Place. -Stopp.
Én DJ er ett ord.
"Marshmello."
-Myk. -Ok. Det var alt. Takk.
-Takk. -Takk.
Beklager.
Det var noen rare spørsmål.
Det virket så bortkastet.
Hva skal jeg gjøre nå?
Vi skal stå opp, så kommer glam om ti minutter.
Beklager, men jeg sov. Hva må jeg gjøre?
Følelsen man har når man har jetlag… Man føler det aldri ellers.
-Hva? -En kombinasjon av alt.
-Ikke trøtt. -Ikke sant?
Man føler at man er i en annen verden.
-I verdensrommet. -Ja.
Sett dem inn.
Der har vi transporten.
Vi har Marissas bursdagsselskap når vi kommer hjem.
Når vi kommer hjem? Jeg vil heller la være.
Jeg vil ikke det. Jeg må filme en musikkvideo neste dag.
Bra.
-Det er mye. -Det blir bra.
Det går bra, men man vet at man vil merke det i noen dager.
Ja, jeg trodde bare du ville komme.
-Men det er bare… -Ja…
-Men jeg må ha tid til å komme meg. -Ok.
Synes du at jeg klager over jobben min?
Ja. Det hørtes ut som om du gjorde det.
Nei, Raquelle, jeg sa at jeg må slappe av.
-Ikke at det er ille… -Nei, ikke at det er ille.
-Det var måten du sa det på. -Jeg klaget ikke over jobben.
Jeg klaget bare over at jeg vil ha mer søvn.
-Synes du jeg er utakknemlig… -Nei, jeg synes ikke det.
Jeg føler bare at du har vært så le… så trist de siste dagene.
Jeg vil bare finne ut hva som skjer.
-Vi hadde en utrolig uke i Afrika. -Ja.
Jeg holder på å våkne. Du har hørt meg si at jeg elsker London.
-Hva mer vil du ha? -Ingenting.
Jeg lurer bare på om du har det bra, for du virker ikke glad.
-Jeg har det moro. -Det er bra.
Det virker ikke sånn på meg, så derfor spurte jeg.
Jeg er helt ferdig.
Hei.
Hva vil du at fansen skal huske på når det gjelder platen din?
Jeg følte at det var rette tidspunkt å fortelle historien min
før det ikke lenger var noen vits.
Budskapet jeg måtte gi i "Lose You to Love Me"
skulle være en sang for andre,
og den skal fortelle folk at de ikke er alene.
Det er en så komplisert følelse, og en man ønsker å kunne gi slipp på.
Du er en sanger, skuespiller, produsent, har jobbet med mote…
Er det noe annet du vil prøve i framtiden?
Jeg vil fortsette å gjøre litt av dette framover en stund.
Men når ting blir litt roligere,
vil jeg nok vie meg mer til filantropi.
-Ok. Det var alt. -Ja.
Takk.
-Setter pris på det. -Takk.
Følte at du forsto meg.
-Er vi ferdig? -Går meg på nervene.
-Får jeg sette meg? -Ja, vennen.
-Kom inn. -Vi er ferdige.
Du må skifte.
-Faen meg det dummeste noen sinne. -Hva?
Jeg orker ikke mer. Det var så dumt.
Aner du hvor billig det får meg til å føle meg?
Ja.
Hun stiller gode spørsmål, men brydde seg ikke om hva jeg sa.
Jeg vil ikke gjøre det igjen. Jeg føler meg som et produkt.
Herregud.
-Det gjorde meg sint. -Ja.
Vet dere hva? Jeg følte meg som da jeg var hos Disney.
Det var en trigger.
Jeg bare… Jeg har brukt mange år på å prøve ikke å være sånn.
Jeg ser faen meg ut som en heks med antrekket og tryllestaven igjen.
-Det går greit. -Du klarte det. Det er over.
Hei.
Selena!
-Hei! Hvordan går det? -Selena!
Selena!
Jeg går bort dit.
Du er så pen. Takk.
Hvordan går det? Det går bra.
Det går bra.
-Alt… Gode tårer, håper jeg? -Ja, ja, ja.
Ok.
-Kan vi ta et bilde? -Ja, det gjør vi.
Selena, bilde!
-Ok? -Det går bra.
Vil du ta morgenmedisinen?
Jeg vet svaret, men du bør det.
God morgen, Selena!
Fest den på innsiden, eller opp og under.
-Vet du hva du gjør? -Nei, det fungerer best.
Vi skal la deg sitte alene i rommet. Du har en samtale med deg selv i speilet.
-Ok. -Så vil du høre beskjeder fra høyttaleren.
-Ok. -Bare flyt med.
-Greit. -Så bra.
Kan du åpne den første konvolutten, Selena?
"En sang som minner deg om å være forelsket."
Vet ikke om jeg har en.
Konvolutt nummer to.
"Hva ser du når du ser i speilet?" Hvorfor så dype spørsmål?
Jeg…
Jeg ser…
Jeg jobber fremdeles med hva jeg ser i speilet.
Det er gode spørsmål.
Hva er den største drømmen?
Det må være at jeg kan redde…
folks liv gjennom… ved å gjøre noe.
Kanskje en sang, musikk, eller at jeg snakker om problemene
og de vanskelige tidene jeg har hatt.
At jeg kan være en stemme for andre som ikke forstår hva som skjer
eller hva de føler. Det håper jeg at jeg kan.
Utrolig. Tusen takk.
Det er en jente som blir stiv av angst
og ikke kan bevege seg når hun ser i speilet.
Hun smiler når folk ser på henne, men gråter når hun er alene.
Hun gjemmer seg, for hun er livredd for å vise seg fram.
Min verden er så tom.
Min verden er så stor og kald.
Jeg ønsker glede og håp.
Ren luft hvor jeg endelig kan puste.
Det som har vært er ikke det som vil bli.
Hvorfor har alle T-skjorter med "rare" på?
Rare er ute nå. Rolling Stone elsker den.
Billboard kaller deg seirende.
Variety mener Rare er en av de beste pop-platene den siste tiden.
Hennes tredje studioplate. "Det er det jeg er mest stolt av til nå."
Kenya var som en drøm.
Da jeg spurte dem om gutter, sa de bare: "Nei, nei."
"Vi bare…"
De fniste. De sa: "Vi vil gjøre det vi ønsker, og så vil det skje." Helt enig.
Det er bra.
De jentene hadde mer selvtillit enn meg. Det var så nydelig.
Til tider… Jeg er veldig…
Jeg tenker for mye, og føler at om jeg ikke har noe ved livet
hvor jeg gir noe, så er det ikke… Det får meg til… Det føles…
Det føles ikke godt,
som om jeg bare tar, tar, tar, og folk bør gi meg dette og dette,
selv om det ikke er den jeg er.
Nå vil jeg gjøre det hvert kvartal.
Jeg skal spise middag med Aleen og Zack hvor vi skal diskutere mine mål.
Kan vi snakke litt om turen og WE-organisasjonen?
Du kan begynne.
Fortell litt om hva dine tanker er.
Jeg vil så gjerne kunne lage et pensum som man kan bruke på skoler.
Det er så viktig å forstå sine egne følelser og å ha den intelligensen.
Man er liksom… Jeg mener… Det er liksom kjørt om du ikke forstår det.
Man har ingen medlidenhet eller empati. Man har ingen måte
å få forbindelser med folk fordi man ikke vet hvordan.
Det er det du ønsker å være.
-Det er noe… -Noe du vil gjøre.
Det er veldig viktig for meg.
Jeg vil begynne med en diskusjon om et nytt, dødelig virus
som enkelte mener vil påvirke tusenvis, kanskje millioner av mennesker i år.
Det andre tilfellet ble offentliggjort i USA i dag.
Det er en ny type av koronavirus.
Flere steder minner mer om spøkelsesbyer.
Helt plutselig har livet vårt blitt satt på vent.
Amerikanerne prøver å finne veien i det vi nå kaller for "den nye normalen".
Store private selskaper som Microsoft og energidepartementet
og finansdepartementet er påvirket.
-Politikerne krever svar… -Hei. Vi må ta blodtrykket ditt.
Hei, Winnie.
Takk for at dere ser på. Vi begynner med siste nytt om WE Charity.
Organisasjonen står sentralt i en gransking
som involverer statsminister Justin Trudeau.
WE Charity stenger sin canadiske del.
Organisasjonen havnet i trøbbel da regjeringen
ga den en kontrakt verdt mange millioner dollar…
Beskyldningene mot WE Charity
har gjort det umulig å utføre arbeidet jeg ville gjøre med dem.
Det viktigste…
Jeg er helt knust, for jeg så hva de ønsket å oppnå.
Jeg møtte kvinner i Kenya som hadde fått helt nye muligheter.
Men nå ble alt så komplisert.
Vi startet organisasjonen i 1995.
Vi var ungdommer som planla alt i våre foreldres kjellere.
-Det var 25 år siden. -Jeg klarer ikke å høre på det.
Jeg var knust.
Jeg var sint.
Pandemien hadde begynt å separere oss fra familie og venner.
Besøket i Kenya ga meg mål og mening, og nå var det revet fra meg.
Og da jeg ikke trodde det kunne bli verre, ble det det.
Jeg vet ikke.
Lupusen.
Har du vondt?
Kom og få en klem. Jeg er så glad i deg.
-Og jeg i deg. -Det blir bedre.
De vil fikse det. Du vil føle deg bedre.
Var det sånn det var da du fikk vite at du hadde lupus?
Ja, men jeg var så ung.
Jeg har ikke følt det sånn side jeg var yngre.
-Herregud. -Nå gjør det vondt
når jeg våkner om morgenen.
Jeg begynner bare å gråte fordi det er så vondt.
-Ja. -Alt, bare.
Jeg har hatt mareritt om fortiden og sånne ting.
Jeg tror fortiden og feil jeg har gjort fører meg inn…
…i en depresjon. Jeg har jobbet hele livet siden jeg var liten.
Det eneste jeg ønsket var en familie.
Jeg vil bare bli en mor, liksom.
Jeg sa til Raquelle at jeg av og til vil slutte,
så jeg kan bli glad og normal som alle andre.
Hun sa bare: "Du skal vite at jeg føler at Gud har gitt deg
en slik plattform så du ikke skal gi deg."
Jeg vil ikke være superkjendis. Jeg vil ikke være alt det.
Men hvis jeg er her, så må jeg bruke det til noe godt.
Jeg føler at jeg sitter fast, men ønsker å gå framover.
-Hallo. -Hei, det er dr. Wallace.
Jeg ville gå over resultatet med deg.
Du har en positiv revmatoid faktor,
som betyr at dette er en blanding av både lupus og myositt.
Vi kan gi deg enda en dose med Rituximab, som antakelig,
avhengig av hvordan du tolererer det, vil fjerne smertene i et års tid.
Ok.
-Ok. Ha det. -Ha det.
Det forklarer iallfall hvorfor.
Ja, det føles bedre å ha fått svar.
Men Rituximab var tøft sist, men jeg…
Hva er det?
Rituximab er en behandling man får intravenøst.
Det tar fire, fem timer.
Det er tøft på kroppen til å begynne med, men det går bra.
Det går bra.
De ga meg noe beroligende, for jeg orker ikke å sitte stille.
Bestemor ville ikke komme, for hun…
Hun har sett meg gå igjennom det før.
Ikke ha det i munnen.
Hvorfor er jeg her? Hvorfor lever jeg?
Der har vi ballerinaen Tommelise.
Det må være noe.
Babyens første bad. Få se rotta.
Du skal få bade.
Hold kjeft.
Jeg elsker vennene, familien… Jeg er en god datter.
Jeg mener jeg er en god venn. Det er viktig for meg.
Hva skjer?
Men jeg er her for å bruke det jeg har for å hjelpe noen andre.
JEG HATET MEG SELV, SÅ JEG MÅTTE FØLE
Jeg savner Kenya,
men jeg fikk av og til dårlig samvittighet for at jeg var der.
Jeg vet ikke. Jeg hater det. Jeg dro, jeg filmet og jeg opplevde…
Men jeg føler meg så egoistisk.
Ja, det var flott. Og jeg føler at jeg hadde en innvirkning.
Men føler jeg at jeg har gjort nok? Nei.
Det å snakke med noen i Kenya om psykisk helse,
det var noe vakkert. Jeg vet ikke…
Jeg vet ikke om jeg følte: "Jeg gjorde det, og jeg er et godt menneske."
Det er liksom begynnelsen for meg.
Hei, jeg er Selena Gomez.
Til Verdensdagen for psykisk helse vil jeg invitere dr. Murthy,
som skal snakke med meg om det å være ensom,
og å hjelpe folk med tilgang til ressurser til hjelp for psykisk helse.
Det er veldig hyggelig, Selena. Det er fint vi kan ha denne samtalen.
Det var allerede en utfordring før covid-19,
med hensyn til ensomhet, depresjon og angst.
Jeg er redd det har blitt verre for mange.
Hvordan kan vi identifisere ensomhet hos oss selv og hos andre?
Og er symptomene på ensomhet alltid det å være alene?
Det er vanskelig å si. Man kan føle seg ensom i en stor gruppe.
Og derfor virker det som om verden er full av folk som ser ut til å ha alt.
De er kjente, de er rike, eller de er mektige.
Men det som er viktig er kvaliteten av forholdene vi har.
At når vi er sammen med noen, og føler at vi ikke kan være oss selv,
så gjør det avstanden til andre enda større.
Ja.
Det å være til nytte viser seg å være den største motgiften mot ensomhet.
Vi får bevist at vi har en verdi vi kan gi til verden.
Det må ikke være å dra til et suppekjøkken.
Men bare det å være til stede og å lytte til noen.
Vi kan gi dem noe utrolig viktig.
Akkurat.
Så reisen for å bli mer forbundet til oss selv,
til å skape dype forbindelser med andre,
er ikke en reise for å forvandle oss selv til noe vi ikke er.
Det er en reise for å finne ut hvem vi er innerst inne,
-der vi er vårt beste… -Oi.
…og å oppleve hva meningen og realiseringen er
når vi gir og mottar den kjærligheten.
Tøft. Det var bare helt utrolig.
Ok. Vil du bli med meg ned?
"Fullfør setningene.
Fremmede vil beskrive meg som… Bare jeg vet at jeg er…"
Fremmede vil beskrive deg som en varm hel-amerikansk jente.
Jeg tror folk ville bli overrasket. Bare du vet hvor komplisert du er.
Du har mange lag. Du har forskjellige sider.
-Unnskyld. -Hva ville du sagt?
Det er et bra svar.
Ok.
"Tror du at alle har et kall? I så fall, tror du jeg har funnet mitt?"
Ja, jeg tror alle har et kall.
Jeg tror du vet hva ditt er, men at du ikke alltid velger å følge det.
Enig.
Hva mener du?
Du vet hva det er som stimulerer deg,
som gir deg en mening med livet og gjør deg glad.
Men jeg tror ikke du alltid velger det.
Nei, det er nok selvsabotasje.
Ja, det er akkurat det det er.
Det at ting er normalt, eller at det ikke finnes kaos,
det føles ubehagelig, for hvis du tenker over det,
så har livet ditt fra du var veldig ung alltid bestått av kaos.
-Ikke sant? -Ja.
Da virker det fornuftig at det er mer behagelig.
-Det er helt sprøtt. Det suger. -Ja.
Men det som er bra er at du er klar over det. Du vet hva du trenger.
Du vet hva som gjør deg glad, hva som gjør deg ulykkelig.
Jeg er så glad i deg.
Hun er mye roligere.
Hun pleier å bevege hånden.
Jeg ser deg, du ser meg. Det er fordi jeg ser ut som moren din.
-Se på mamma. -Du store min.
-Ser jeg ut som mamma? -Ja.
-Ikke sant? -Å, luggen.
Hun gifter seg med stefaren min, Brian.
Han har vært en så god far.
-Så søtt. -Det er så fint.
-Selena? Hei. -Hei.
-Hvordan går det? -Bra. Og med deg?
-Det går bra. -De biter ikke.
Hei.
Det er min yngste. Det er min kusines datter.
De andre to er ikke her. Sønnen min har leukemi.
-Å, nei. -Han er hos sin andre mamma.
-Søsteren ville bli hos ham. -Ja.
De er der.
-Prøver du å skremme meg? -Vet du hvem det er?
-Det er Selena Gomez. -Jeg heter Selena.
Hun med sangene du hører på. Ja.
-Hun er den dramatiske. -Det var meg.
Kom hit. Ikke?
-Du er alfahannen. -Er hun ekte?
Hun er ekte. Vi gikk på skolen sammen. Hun bodde like ved meg.
-Vi vokste opp sammen. -Får jeg en klem?
Ja.
-Ble du glad nå? -Ja!
-Jeg ville hilse på. -Takk.
-Det var godt å se deg. -Ja, så godt å se deg.
-Godt at det går bra med deg. -Ja.
Det går bedre. Det var litt tøft en periode.
Jeg skjønte jo det. Det var vanskelig å se deg gjennomgå det.
-Ja. Takk. Jeg har det bedre nå. -Vi elsker deg.
-Ok. Ha det. -Si "ha det" og "takk".
Når man sliter med sin psykiske helse,
er det viktig å vite hva man skal gjøre, innse at man må gjøre det.
Det skammer jeg meg ikke over.
Jeg har måttet lære ting på nytt som jeg helt hadde glemt.
Som: "Du er ikke en slem person. Du er ikke en ekkel person.
Du er ikke gal. Du er ikke noe av det, men du må ta deg av dette.
Det er vanskelig, men sånn er det bare."
Det å ha et forhold til det å være bipolar og til meg selv, det er…
Det vil alltid være der. Jeg må gjøre det til en venn.
Jeg måtte oppleve det for å være den jeg er.
Jeg vil fortsette å oppleve det, men jeg er lykkelig.
Jeg har fått fred.
Jeg er sint.
Jeg er trist.
Jeg har selvtillit.
Jeg er full av tvil.
Jeg er et verk i utvikling.
Jeg er nok.
Jeg er Selena.
I 2020 OPPRETTET SELENA GOMEZ THE RARE IMPACT FUND
FOR Å SAMLE INN $ 100 MILLIONER
FOR Å KUNNE GI GRATIS RESSURSER TIL UNGE OM PSYKISK HELSE.
I MAI 2022 KUNNE SELENA OG THE RARE IMPACT FUND
STÅ VERTSKAP FOR EN KONFERANSE OM PSYKISK HELSE FOR UNGE
I SAMARBEID MED DET HVITE HUS.
SELENA MØTTE PRESIDENTEN OG DISKUTERTE ARBEIDET MED Å SKAPE
ET PENSUM OM PSYKISK HELSE FOR LANDETS SKOLER.
DERSOM DU BOR I USA OG TRENGER ØYEBLIKKELIG HJELP,
RING ELLER SMS 988.
DU VIL BLI SATT OVER TIL EN AV VÅRE RÅDGIVERE.
HVIS DU BOR UTENFOR USA,
FINNER DU EN LISTE OVER HJELPETELEFONER PÅ APPLE.COM/HERETOHELP.
-Takk. -Ja.
Folk skulle forstå at det jeg gjorde var å gi dere mitt hjerte
og se hvordan dere kunne ta mine ord og legge dem på en plate.
Jeg har aldri gjort det før.
-Nei. -Dagbøker?
-Nei, det er intimt. -Ja.
Bra vi ikke ødela det.
Nei.
Tekst: Tina Shortland