Hur mår du?
Jag är väldigt trött.
Vill du ta din morgonmedicin?
Jag vet svaret, men…det borde du.
God morgon, Selena.
Låt mig avge ett löfte.
Jag ska bara berätta mina mörkaste hemligheter.
Den 19 december.
Jag måste sluta leva så här.
Varför har jag hamnat i ett sånt mörker?
Allt jag nånsin önskat mig, har jag haft och gjort…
…men det har tärt på mig.
För Selena finns alltid där.
Selena!
Selena Gomez singel "Good for you" blev en kritiker- och försäljningssuccé.
…nyligen utnämnd till drottningen av sociala nätverk.
Hej, Howard.
Selena Gomez och Justin Bieber
-har till slut gjort slut. -Igen?
Jag känner mig inte som en rockstjärna.
Och skivan, Revival…
…det sägs att den lär bli en bästsäljare. Och turnén börjar väl snart? I maj?
Jag kommer att turnera i maj.
Jag är faktiskt på LA Sports Arena.
Vi har två dagar tills jag åker och turnén börjar.
Jag har mitt hår- och sminkteam med mig, så vi provar nya saker varje dag.
Vi testar saker och försöker avgöra hur vi ska utforma showen.
Gillar vi det här?
Ser du det vita i spegeln?
Det är nog paljetterna.
Jag kan justera lite i mitten.
Det finns såna där inlägg för snippan.
-Okej. -Som plattar till.
Jag vet inte. Nu blev det konstigt.
Som kille hade jag kunnat ha på mig jeans och bara byta T-shirt
och sätta på mig en mössa, och ingen skulle bry sig.
Brösten ser faktiskt bra ut.
Jag vet inte. Jag behöver lite byst.
Det är min snippa…
-Nej, då. -…i varenda jäkla kostym.
Det är inte du…
-Jag kan lika gärna driva med mig själv. -Titta här.
-Det är min snippa, inte du. -Det är min snippa.
Jag vill ha en figur jag är stolt över, och jag vill ha rumpan jag inte har.
-Min kropp är väldigt ung. -Ja.
Jag vill inte säga: "Åh, vänta".
Jag vill se ut som en kvinna och inte en tolvårig pojke.
SISTA GENREP INFÖR TURNÉ
Min kjol är för lång
Och jag hatar hur den glipar
Det suger.
-Vadå? -Allt. Det ser så illa ut.
Jag bara…
Jag har ingen aning om vad fan jag sysslar med.
-När kände du så? -Från början.
Det dyker upp en röst i huvudet som säger: "Du missade det här.
Det sög. Det suger.
Ser du dig själv på skärmen?
Wow, det där ser riktigt jävla illa ut."
Och sen snubblar jag över kläderna och det är bara…
Det tar musten ur mig och jag vill inte uppträda.
Pressen är överväldigande för jag vill göra mitt bästa,
och jag är inte… Jag vet inte… Jag vet inte vad John tycker.
Jag vill prata med John, för jag vill inte göra honom besviken.
Jag vill inte att han tänker att han signade nån jävla Disney-unge…
John stod där och log med hela ansiktet. Du inbillar dig.
Men hela låtgrejen suger också. Han ringde i morse om låten med Justin,
och jag tänkte: "När kommer jag att vara bra nog för mig själv?"
-Oroa dig inte för det. -När kommer jag att vara…
När kommer att jag att vara bra nog bara för mig själv,
utan att behöva förknippas med nån?
-Det är så… -Det är du redan.
Hej, John.
-Jag är så ledsen. -Vad är du ledsen för?
Jag vill inte att du nånsin ångrar att du signade mig…
-Vad? -…eller känner att du behöver nåt…
STYRELSEORDFÖRANDE
-Du var fantastisk. -Vi stod bredvid dig, båda två.
Kläderna såg hemska ut. Allt såg så hemskt ut.
Nej, du var fantastisk. Det var asgrymt.
Får jag en kram? Jag kan krama dig.
Jag tyckte du var fantastisk. "Me and my girls" var galet bra.
John stod så här. John var…
Jag rockade loss. Det var asgrymt.
Känns det ungt?
-Det känns inte ungt. -Nej.
Jag vill inget hellre än att inte vara mitt förflutna,
och det kommer tillbaka.
Du är din egen värsta fiende just nu.
När du fastnar i dina egna tankar. Du kan inte låta det få dig ur balans.
Scenklädsel kan ändras. Belysning och rekvisita kan ändras.
Vill du slopa scenen, så kan du uppträda på golvet.
Vad folk gillar eller ogillar kvittar. Du måste gilla det.
Det är din show.
Var inte så hård mot dig själv.
-Tack, John. -Kul att se dig.
-Tack. Förlåt. -Vi ses snart.
Tack. Nej. Det är verkligen jättebra.
Tack.
Förlåt.
Det är bara för mycket.
De kommer.
PREMIÄRKVÄLL
-Theresa? -Hej, tjejen.
-Tog du med min blodtrycksmaskin? -Ja, den är här.
-Det är för din lupus, va? -Ja.
Trycker jag bara på start nu?
-Det är väl bra? -Perfekt.
-Hur vet man? -109 över 78 är riktigt bra.
Snittet, som du nog skulle ha, brukar vara 120 över 78.
Men när mitt blodtryck är högt
brukar det vara 150 eller 145 över 100,
vilket betyder att jag kan få en stroke.
Jag förstår.
-Så bara det håller sig under 120… -Ska vi förvara den här för turnén?
I din lilla…
Kanske på bussen. Den borde nog finnas där vi är, för säkerhets skull.
Vi har en present till dig, sen lämnar vi dig ifred.
Kan du börja med det här? Det är från mig och Zack.
SELENAS MANAGERS
Det är nåt vi har samlat ihop till dig, till turnén.
Vad är det här?
Det är ett lyckoord för varje kväll som du kan tänka på…
Till ditt sminkbord.
Och varje show är annorlunda.
-Jösses. -Så fint.
-Titta här. -Så gulligt.
Det fick oss att gråta.
Du väljer ett varje dag.
-Så fint. -Coolt, va?
-Tack så mycket. -Vi älskar dig så mycket.
Så jag undrar,
känner du att du har för många meet and greets?
De har avsatt en och en halv timme, men det tar nog inte så lång tid.
-Vad tror du? -Ibland utnyttjar de det.
-Det är min födelsedag. -Är det? Grattis.
-Tack. -Hur gammal är du?
-Jag är 13. -Herrejösses.
Jag har firat din födelsedag varje år sen jag var tre.
-Min födelsedag? -Jag har kalas, tårta, spellistor, allt.
-Vad gulligt. Tack. -Kan vi få en bild?
Ja, absolut.
-Så söt. -Gråt inte.
Klart.
Kan du skriva "Bae nummer ett" där?
Okej.
Ja, jag har olika tjejer.
-Jag är… -Får jag vara nummer ett?
-Ja. -Ja, okej.
De två har hört en del riktigt opassande saker…
Tack så mycket för ert hårda arbete. Det betyder mer för mig än ni anar.
Det här är min viktigaste turné nånsin,
så därför har jag varit så känslomässig varje dag.
Jag hoppas att vi inspirerar folk och får jätteroligt.
Välsigna våra fötter, händer, instrument och allt annat.
Vår belysning, Baz, Melissa, alla.
-Jag älskar er. I Jesu namn. Amen. -Amen!
Jäklar.
Hej, Selena!
Vi är vid Big Ben. Läget?
Det ryktades om drogproblem…
Selena festar för mycket. Hon är utom kontroll.
Nu kör vi!
Jag ska strax ut på scenen.
Lyckönska mig.
Älskar dig, Selena.
Fick Justin dig att hamna på rehab?
-Justin har ny flickvän. -Är du svartsjuk, Selena?
Har du börjat dricka igen?
-Selena. Var är alkoholen? -Dricker du igen?
Sjung med.
-Jag höll på att dö. -Ja.
Vad är det jag missar? Vad behöver jag?
Alla stod upp…
Det är för mycket folk. Jag är ledsen. För mycket folk.
-Sluta analysera. -Nej.
-Var glad. -Jag är glad.
Jag hatar det.
Det är bara svårt att vara tjej och redan galen.
Det gjorde mig också förbannad.
Jag gjorde ett snabbt ombyte
och båda ärmarna revs av och sen hela nederdelen.
Hur känns det angående Justin?
Är du deprimerad?
-Är du trött? -Hon är alltid trött.
Ibland vaknar jag och känner att jag har tappat musten.
EFTER 55 SHOWER STÄLLS REVIVAL-TURNÉN IN
Selena tar nu en paus
för att ta itu med ångest, ångestattacker och depression.
Det ryktades om ett drogproblem.
…lät kändis- och partylivet förstöra henne och hennes karriär.
Vid ett tillfälle sa hon: "Jag vill inte leva."
FÖRE DETTA ASSISTENT
Och jag tänkte: "Vänta. Vad?"
När man tittade in i hennes ögon så var hennes blick helt tom.
Det var bara helt svart och det är så otäckt.
Man tänker: "Skit i det här.
Det här måste få ett slut, vi måste åka hem."
Vi fick ta ett allvarligt samtal med henne.
SELENAS VÄN
"Vad är det som pågår?"
Hon svarade: "Jag vet inte. Jag kan inte förklara det.
Jag önskar ni kunde känna hur det känns att vara i mitt huvud."
Jag minns bara att det var väldigt kaotiskt och att hon hörde röster.
De blev bara allt mer högljudda.
Det utlöste nån sorts psykotiskt sammanbrott.
Selena Gomez har varit i dåligt skick i ett par veckor nu.
Förra året kämpade hon med lupus och räddades av en njurtransplantation.
Det resulterade i ett väldigt lågt antal vita blodkroppar sista veckan i september.
En rent medicinsk situation, men den ledde till ett känslomässigt sammanbrott.
Hon försökte slita ut sina droppnålar.
Det var så illa att de fick föra henne till ett psykiatriskt sjukhus.
Vi fick höra om hennes mentala sammanbrott genom TMZ.
De ringde mig och ville veta…
SELENAS MAMMA
…vad min dotter gjorde på sjukhuset med ett nervöst sammanbrott.
Hon ville inte ha nåt med mig att göra,
och jag var rädd att hon skulle dö.
Om nån hade sett det jag såg och hennes tillstånd på mentalsjukhuset,
så hade de inte känt igen henne över huvud taget.
Jag var förkrossad, för psykoser kan vara i dagar, till veckor, till månader,
till åratal, till hela livet.
Man härdar ut så gott man kan och försöker hjälpa dem med behandlingen,
och det är oerhört svårt.
Att sen bara gå och lägga sig och hoppas att de vaknar nästa dag.
Mina tankar tar ofta över.
Det gör ont när jag tänker på mitt förflutna.
Jag vill kunna andas igen.
Älskar jag mig själv?
Hur lär jag mig att andas mina egna andetag?
Det är ett mirakel att hon kom ut.
Men rädslan finns alltid där att det ska hända igen,
och vi led verkligen av det.
VÄLKOMMEN HEM VI ÄLSKAR DIG
Jag fick veta att jag har bipolär sjukdom.
Jag ska vara ärlig,
jag ville inte bli inlagd på mentalsjukhus.
Jag ville inte,
men jag ville inte vara fångad i mig själv och mina tankar längre.
Jag trodde mitt liv var över och att jag alltid skulle vara sån.
Därför säger jag alltid att jag har världens bästa vänner och familj.
Särskilt mamma och min styvpappa Brian.
För jag borde inte ha talat till dem som jag gjorde,
och jag borde inte ha behandlat dem som jag gjorde ibland.
Men de vet att det inte var jag, så när jag vaknar dagen därpå…
Då berättar de vad som hände och förklarar för mig.
De säger: "Vi vet att det inte är du som pratar,
och vi är väldigt bekymrade. Du ska bara veta att vi älskar dig.
Vi ser inte annorlunda på dig från i går kväll till nu."
Men om vi pratar om det, så upprepar jag bara hur ledsen jag är.
För jag minns vissa saker jag gjorde, och jag var verkligen så elak.
Så än i dag säger jag jämt "tack" och "förlåt",
och de säger alltid: "När vi väl fick veta allt,
blev det så begripligt, Selena.
Du mår bättre än nånsin
och vi är så glada att vi får se det, och vi skulle aldrig ge upp om dig."
Och det har de inte gjort, fast de nog borde ha gjort det så många gånger.
Jag mår bättre, men…
Jag vet inte.
Ibland kan jag inte förklara det.
Nej.
Jag har helt tappat bort mig.
När jag först blev utskriven
visste jag inte hur jag skulle hantera min diagnos.
Tänk om det hände igen?
Tänk om jag inte kom tillbaka nästa gång?
Jag måste lära mig mer.
Jag måste ta en dag i sänder.
Som barn var jag livrädd för åska.
Jag växte upp i Texas,
och jag var så rädd att blixtar och åska betydde att en tornado var på väg.
Men mamma gav mig barnböcker som förklarade stormar, blixtar och åska,
och sa: "Ju mer du lär dig om det,
desto mindre kommer du att bli." Och det hjälpte verkligen.
Jag älskar dig.
Mamma lärde mig alltid att inte vara rädd för livet.
-Hon har ett sånt mäktigt väsen. -Din näsa? Slog du i dörren?
Hon var så ung, gick fortfarande i skolan,
och provde sig sen på varenda tänkbara jobb.
Stumpan.
Hon sa: "Det är så här det är, men jag kommer inte att sluta.
Jag ger inte upp. Jag ska göra mitt liv bättre än så här."
"Jobba hemifrån. 145 dollar per dag.
Posthantering för ett lokalt företag."
Det skulle jag kunna fixa.
Mamma fick mig när hon fortfarande gick i gymnasiet.
Pappa?
Mina föräldrar separerade när jag var fem.
Mina morföräldrar passade mig när mamma arbetade.
…sången du sjöng om morfar?
Hej, pappa.
Jag kan inte föreställa mig pressen för min pappa.
Jag ser.
Han ångrar mycket och brukade säga: "Jag är ledsen, mi hija.
Jag vet inte hur jag ska prata med dig."
Men han fick mig att känna mig
som världens sötaste lilla flicka.
Som om jag kunde klara allt och ingen var värdig…
Så jag saknar honom mycket…
Men det vet han, så…
Ta en bild på henne, och sen en på oss, okej?
-Kom hit då. -Vänta, jag kommer.
Jag ska ta en bild.
Vänner för alltid.
Är det allt ni har att säga?
Okej.
Priscilla är min kusin,
förmodligen den som står mig närmast i världen, förutom mamma.
Vi gjorde allt tillsammans.
Än i dag är hon är mitt liv, min familj.
Vi återvände aldrig.
-Vart ska vi? -Till Chicken Express för att köpa iste.
Och de har bullar.
Nej, vi… Jag vill bara ha iste.
-Vänta, vi tar tre… -Tre stora iste…
-Extra is i en. -Tack.
Inga problem.
-Du kan inte överrösta mig så där. -Du sa inte "tack."
Jag var på väg att säga det.
Varje gång jag har åkt hem,
har jag alltid bara gått till platserna jag minns.
För jag vill inte förlora den delen av mig själv.
Gick du ens här?
Pip!
Hej…
Jag måste få se körkort om ni ska komma in.
-Körkort? -Ja.
-Okej. -Här. Ta ett.
För alla där ute.
Jag har inget.
Okej, glöm det. Jag gick här när jag var yngre.
Jag heter Selena. Det var inte meningen att störa, men tack.
-Ingen orsak. -Hej då.
Okej, hej då.
Det gör hon.
Har ni… Vilka har körkort?
-Alla. -Ja, alla har ett.
-Hon gick här… -Jag gick här och ville se…
Är du lärare här?
-Jag är skolsekreterare. -Jaha.
Jag jobbar på kontoret.
Hej.
Lugna ner er, allihop.
Är ni kontorsassistenter? Hur gamla är ni?
-Tretton. -Så fint. Vet ni att jag gick här?
-Ja. -Gör ni?
Okej. Så jag var bara förälskad i Dylan Alvarado…
-Sammy på lågstadiet. -Ja. I lågstadiet var det Sammy Rodriguez.
Sen var det Dylan Alvarado, Keith Maupin…
-Eli fanns med där nånstans. -Nej, det vet jag inte. Tror du det?
-Ja. -Okej.
Och sen Matthew från Danny Jones.
Det var alla.
Ingen av dem gillade mig tillbaka.
-Men som sagt, det ångrar de. -Ja, jag sa just det.
Hon var lite utstött när vi växte upp.
Hon pratade inte med många i skolan.
Hon hade två eller tre vänner, men inte många pojkvänner.
Jag gick in dit och hämtade min mat och satte mig här vid ett långbord.
-Men jag satt oftast ensam. -Nej…
-Hej. Jag heter Selena. -Jag såg dig tidigare.
Allt ni tror att ni inte klarar,
kom bara ihåg att ingen hindrar er utom ni själva.
Ni måste fortsätta göra det ni vill.
-Så inspirerande. -Så… Jag är…
-Är det? -Toppen.
Så, kämpa på som fan… Åh, förlåt.
Du får kvarsittning.
Hej, elever på Danny Jones högstadium. Det här är Selena Gomez som pratar.
Tack för att jag får störa era lektioner.
Kom bara ihåg att era lärare inte är så farliga.
Ni måste bara jobba hårt.
Du måste krama honom. Han kommer att gråta.
-Får jag en autograf? -Han är ett stort fan.
Herregud!
Varsågod.
-Får jag också en kram? -Får jag en?
Det var här… jag växte upp.
Det är mitt hus.
-Är det? -Ja.
Dina handavtryck finns säkert kvar.
Precis här…
Stackars grannar, för nån kille brukade sälja droger där.
Vi brukade kika genom fönstren för vi fick inte gå ut.
Jag tyckte så synd om grannarna, för han brukade stanna bilen där,
öppna bakluckan och…
Dörren är densamma.
Hej.
-Hej. -Hej, jag heter Selena.
-Hur mår du? -Hur mår du?
-Bra. Kom in. -Går det bra? Okej.
Jösses.
Här brukade jag…
-…fjälla fisk. -Fjälla fisk.
Ja.
Selena, vad gör han?
Han skär bara ut hans blod.
-Det här är mitt sovrum. -Det är lite stökigt.
Går det bra om jag tittar om mina teckningar finns kvar i garderoben?
De har tagit bort dem.
-Är de borta? -Ja.
Jag var kär i Cole och Dylan Sprouse, så jag brukade skriva saker i garderoben.
-Nej. -Tack.
-Det står nåt på den här väggen. -Gör det?
Du var visst riktigt kär i Cole.
Herregud! Du skojar!
Jag är ledsen, Cole, om du ser det här.
Jag skulle grensla…
-Christiana? -Ja?
Just här… Min mormor kan visa fotot.
Hon tog ett foto där jag tittar på mig själv i spegeln.
Det var då jag fick veta att jag fått rollen i Barney.
-Herregud. -Du talade i telefon.
Det finns en bild av mig här inne.
Allt ser jättefint ut, Barney.
Jag var sju år när jag fick mitt första jobb.
Jag var stolt för jag fick undfly mitt liv och vara i Barneys värld
och bara leka och sjunga.
Jag förälskade mig i de här flyktmöjligheterna.
Sen slutade jag aldrig. Jag fortsatte bara.
Sen när jag var runt elva och flyttade till Los Angeles,
ville jag bara jobba. Jag älskade mitt jobb.
Men till slut, efter att ha gjort det här så länge,
började jag känna mig fåfäng.
Det fick mig att känna mig ensam på nåt vis.
När jag sen började turnera blev det bara värre.
När jag skrevs ut från det sista behandlingshemmet
visste jag att jag blev lycklig av närhet till andra.
Här bor Joyce.
Priscilla, är du säker?
Ja. Ska jag fråga mormor?
Hon hade ett vackert dockskåp som jag så gärna ville ha.
Så du la bajs på hennes veranda?
Sluta. Det var Charlie.
De drev alltid med henne.
Hej.
-Hej, jag heter Selena. -Ja?
Jag brukade hälsa på när Joyce bodde här.
-Selena Gomez? -Ja.
Ja.
Är hon här?
Ja, hon är… Du kan väl komma in?
-Är du säker? -Ja.
Okej.
Har ni kvar det där…
-Dockskåpet? -Släpp inte in nån annan.
Hur mår du?
-Jösses. Hej. Res dig inte. -Tack.
Där är dockskåpet, Selena.
-Är det… Det är dockskåpet! Res dig inte. -Jag kan inte resa mig, raring.
-Ingen fara. -Vad tycks om min flint?
Du är jättefin.
Jag tog mig igenom det, men jag bröt fotleden två gånger i år.
-Jag kan inte resa mig. -Vad har hänt i ditt liv?
Inte mycket.
Jag beklagar.
Jag har en bruten tå.
Hur är det med din hälsa nu?
Min hälsa är bra. Min lupus är på tillbakagång.
-Bra. -Ja, det är jag väldigt glad för.
Jag fick en ny njure för två år sen, och hittills går allt bra med det.
-Vad bra. -Ja,
-jag tar medicin varje dag. -Lupus är kusin till MS.
Är det? Det visste jag inte.
Många liknande symptom. Det är en autoimmun sjukdom.
Vad minns du om mig?
Jag minns… Jag minns när vi kom hit
och jag och Charlie besvärade dig.
Okej. Här har vi självbekännelsen.
Ja. Och jag ber om ursäkt…
-Minns du inget annat? -Jo. Du brukade släppa in oss,
vi åt kakor och jag fick sätta mig där och…
Det var kakorna jag väntade på.
-Jag minns. Vi lekte med det. -Kaktanten.
-Det stod nog här senast. -Ja.
Det stämmer.
Herrejisses, jag var besatt av det här, Joyce.
-Det var kul att se dig. -Jag är så glad att du…
Jag frågade nästan Debbie om du skulle hälsa på.
-Jag är glad att jag gjorde det. -Det gjorde du.
Jag behövde inte be. Nej.
-Du är också sjuk. -Det är okej. Vi kämpar på.
-Tack så mycket. -Ha en fin dag.
-Jag ska be för dig. -Okej, tack.
Hej då, Joyce.
-Hej då, Selena. -Tack så mycket.
-Tack. -Det var kul att se dig.
Tack, hörni.
Det ska jag.
När jag fick min lupus var det väldigt skrämmande.
Sen tillfrisknade jag och sa:
"Jag kan gå och besöka de här människorna, för jag har haft det här."
Hej, raring.
Sen genomgick jag transplantationen och det var väldigt kämpigt.
Sen när de mentala problemen började
sa jag samma sak. "Nu kan jag relatera till de här människorna."
-Jag tror att allt har en mening. -Okej. Hej då.
Var bara den du är, Selena.
Sluta anstränga dig.
Ingen bryr sig om vad du gör.
Det handlar om vem jag är. Att acceptera var jag befinner mig.
Jag är tacksam för min familj.
Jag är tacksam för mina vänner.
Jag är tacksam över att vara vid liv.
Jag ska lägga till ytterligare tre stycken som jag har skrivit.
"Jag tror att sanningen gör oss bättre,
-så återigen berättar jag min sanning." -Ja.
"Jag led mentalt och känslomässigt och kunde inte hålla masken.
Det kändes som om all min smärta, ångest och rädsla översköljde mig på en gång,
och det var ett av de otäckaste ögonblicken i mitt liv.
Det var dagen då jag fick veta att jag var bipolär."
Ingen tycker att du behöver säga att du är bipolär.
Du är 27 år gammal och har en livstid på dig att berätta för världen,
såvida du inte är fast besluten att gå ut med det nu.
-Okej. -Ingen är emot det.
Men det blir det som folk kommer att fokusera på.
Och det betyder säkert… Vad?
Att vissa personer eller regissörer kanske inte vill jobba med mig?
Varför skulle jag då vilja jobba med dem?
-Sant. Det är upp till dig. -Jag tror jag ska säga det.
-Ja. -Jag tänker säga det. Det är okej.
-Det var allt. -Ja.
Selena Gomez talar öppet
-om sina mentala problem… -Stjärnan avslöjar
sin personliga kamp mot depression och ångest
och erfarenheten som hon säger…
Har jag 20 minuter?
-Är det nerverna? -Jag mår inte bra.
Är det nerverna?
Jag mår inte alls bra.
-Är hon hungrig? -Väldigt obekväm.
-Vad? -Vad har hänt?
Eller nerver.
Det är förståeligt.
Vad hände?
-Det bränns. -Gas gör en illamående.
Ja.
Hej, Raquelle.
Hej, Selena.
Raquelle, den här är jättefin. Är det en del?
-Eller två? -Helt otroligt…
Det är ett stort nöje att välkomna er
till McLean psykiatriska sjukhus årliga middag.
Hej, allihop. Jag är väldigt glad över att vara här.
Jag kanske är lite bortkommen, så förlåt.
Jag började arbeta när jag var sju,
och jag lärde mig fort att spela rollen.
Jag har balanserat jobb, skola och relationer så länge jag kan minnas.
Hur fantastiskt livet än var, så kämpade jag under ytan.
Förra året led jag mentalt och känslomässigt,
och jag kunde inte hålla masken och kontrollera det.
Jag sökte stöd och läkarna kunde ge mig en tydlig diagnos.
När jag fick den informationen
fick jag äntligen veta varför jag i så många år hade lidit
av depression och ångest.
Så jag började tackla det direkt,
så som min mamma hade lärt mig att tackla mina rädslor och utmaningar.
Jag är lyckligare, friskare
och mer i kontroll över mina känslor och tankar än nånsin.
Så det är jag väldigt glad för. Tack.
Det känns faktiskt bra att säga det, för jag menar det.
I så många år kände jag mig tvungen att säga det,
men det känns skönt att faktiskt kunna mena det nu.
Jag kämpar också med mina egna tankar och känslor ibland,
men det gör mig inte bristfällig.
Det gör mig inte svag.
Det gör mig inte mindre värd.
Det gör mig mänsklig.
Det var mitt liv, och att du uppmärksammade det…
Om det inte vore för nån som kunde sprida medvetenhet om det här,
så hade inget förändrats.
Av hela mitt hjärta, ditt mod är otroligt.
Jag tror att du räddar liv. Jag vet att du räddar liv,
-så tack för allt du gör. -Jag hoppas bara…
Jag hoppas bara vara del av konversationen.
Absolut, tack. Det är en sån ära.
Det är ni som räddar liv, men om jag kan använda min ställning,
-så ställer jag gärna upp. -Tack.
Bara det att du talar offentligt om din erfarenhet med mental ohälsa,
-depression och ångest… -Ja.
Själv försökte jag ta livet av mig för nästan tre år sen i oktober,
och jag minns att jag bara… Åh, tack.
Att vara ärlig den kvällen hjälpte.
Jag sms:ade Julia Michaels och Justin Tranter
och sa: "Jag tror jag är redo att bara säga att jag är ledsen."
Vi skrev låten på 45 minuter. Den snabbaste låt jag nånsin skrivit.
Den handlar inte bara om förlorad kärlek, utan om att lära mig att välja mig själv.
Att välja livet.
Men jag hoppas också att människor kan finna bot och frid i det.
Pappa.
Sången handlar om att veta
att man fullständigt förlorat varje del av den man är.
Bara för att återupptäcka sig själv igen.
Älskar du fortfarande Justin?
Allt var så offentligt.
Vill du kommentera Biebers förlovning?
Vad älskar du mest med Bieber?
Får jag gå och äta, tack? Kan ni inte… Jag vill bara gå och äta.
Jag kände mig hemsökt av en tidigare relation som ingen ville släppa.
Men sen la jag det bara bakom mig.
Och jag var inte rädd längre.
-Tack, allihop. Hej då. -Okej, hörni.
-Då var vi klara. -Tack.
Det står: "Selena Gomez låt väntas nu
hamna bland topp 20 på Billboard Hot 100-listan.
Det gör henne och Adele till de enda kvinnorna nånsin
-som haft de största balladdebuterna." -Ja.
-Jag vill gråta.
-Var det en av dina största låtar nånsin? -Ja.
Det är väl din största låt nånsin?
Jag ville vara så ärlig som möjligt,
och jag är lyckligt lottad som befinner mig i en position
där jag kan få folk att må bra.
Jag känner att jag tvingades gå igenom den värsta hjärtesorgen nånsin,
och sen bara glömma allt i en handvändning.
Det var väldigt förvirrande, men det var nog nödvändigt.
Och ytterst var det det bästa som nånsin hänt mig.
Så ditt budskap är…
Du hörde inte ens mig säga att det var det bästa som hänt mig.
-Förlåt. -Du började bara prata.
-Jag kan inte säga det igen. -En gång till.
Nej.
Okej. Vad vill du fråga mig?
Jag bara… Var det det bästa som nånsin hänt dig?
Ja, det var det bästa som nånsin hänt mig.
Så när vill du släppa ett album?
-I januari. -Okej, bra.
Jag måste bara veta om du måste åka iväg
-eller har några konflikter… -Jag måste åka till Kenya och London.
Okej.
Det blir roliga sex veckor.
Vill du uppträda på AMA-galan i år?
Ja.
Och… Okej.
-Då planerar vi det nu. -Perfekt.
-Okej. -Min mage.
-Är du hungrig? -Nej.
-Är du okej? -Ja, det är nog nerver.
Det är kyligt. Vill du ha en tröja?
-Jag är varm som fan. -Okej.
-Då är du i rätt rum. -Ja.
-Det känns som Amazonas. -Det är som en igloo.
Det är en igloo här inne.
-Ni kommer döda mig… -Vi börjar om.
-…men jag måste gå. -Okej.
-Är du okej? -Jag känner mig bara… Ja.
Det är nog stressen.
Jag tror det.
-Jag också. -Okej.
Ja.
Jag hade inte stått på scen på över två år och visste inte om jag var redo.
Men vad för nytta gjorde en låt om jag var för rädd för att sjunga den?
Efter AMA-galan skulle jag direkt till Kenya.
I åratal lät läkarna mig inte åka på grund av min njurtransplantation,
men jag var äntligen redo.
Raquelle och jag skulle besöka elever på en grundskola
och ett college för unga kvinnor.
Båda skolor som jag hjälpte till att finansiera i Kenya för WE Charity.
Jag visste att det skulle bli intensivt,
men det var min enda chans att åka innan mitt album släpptes.
-Så där, ja. -Är det klart?
Ja.
-Okej. -Andas djupt, in och ut.
Hej, gumman!
-Gjorde du det? -Ja.
-Duktigt. -Jag ligger bara ner.
Gör det ont?
Ja, min arm känns svag.
Åh, herrejösses.
-Nu vet du vad jag gick igenom. -Du gick igenom mycket mer än jag.
Jag tänkte just säga det.
-Men jag är stolt över dig. -Tack.
…Selena Gomez efterlängtade comeback på AMA-scenen.
Det är hennes första uppträdande…
EN DAG FÖRE UPPTRÄDANDE
…på över två år, efter allt Bieber-drama och ett kort uppehåll från branschen.
Falskheten beror på nerverna.
Om du bara förlitar dig till muskelminnet
och släpper kontrollen, så kommer det att flöda.
Du måste lita på dig själv.
Sel, vi ska sjunga nåt annat nu.
-Den här måste vi sjunga. -Okej.
Spela.
-Öka! -Det här är inte min låt.
Jag minns inte ens hela texten.
Vem bryr sig? Sjung vad du kan.
Kom igen!
Jesus hjälp mig.
Selena Gomez fick en panikångestattack…
Många klagade på falsksång…
Gomez, som inte lärt sig sjunga efter sin tioåriga karriär och får miljoner för det.
…på fyra år. Men ångest försvinner inte bara.
Hon säger faktiskt att hennes lupus förstärker hennes ångest.
Hej. Hon är vaken.
-Hej. -Hej.
Hur är det?
Hej, Sir Winnie.
Jag tog med lite soppa och en sån där… med skinka och ost.
Aleen undrade, när du gör pr i London, efter Kenya,
är du där i tre dagar.
Hon undrade om du vill åka till Paris en dag och sen hem.
-Följer du med, Raquelle? -Ja.
Okej.
Säkert? Blir det inte för mycket?
Nej, men jag vill heller inte stressa. Jag har inte gjort pr på åratal.
Det är det värsta jag vet.
Men jag tror det blir toppen,
för du är så exalterad över ditt material och du står verkligen för det.
Jag vill inte prata om jobb mer.
-Okej. -Sätt på en film.
Jag behöver en paus.
Från allt?
Nej. Jag har mycket jobb att göra.
Hunter, vill du kanske gå in först…
Jag vet att du inte har koll på din kalender, men du ska till Afrika.
Ja, jag ska till Kenya först,
och sen direkt till London och Paris för pr.
Okej. Känns det okej att försöka få allt gjort
-den kommande månaden? -Ja. Jag är inte orolig.
Sen är det bara videon, kampanjen, låten.
-Inga datorer i… -Ska skorna av?
-Ja. -Ja.
Nu åker vi.
Tack.
Välkomna.
-Vi kallar det en välsignelse. -Vad?
Regnet är en välsignelse.
-Är det en välsignelse? -Ja.
När det regnar här betraktas det som en välsignelse.
Underbart.
Du kan sätta på den nu. Är du okej med kameran?
-Det är okej. -Det är okej.
-Hej, allihop. -Hej.
-Hej, vad heter du? -Aneesia.
-Selena, kul att träffas. -Ja.
Hej. Jag heter Selena. Jag är här med WE,
och jag vill hedra ert engagemang för utbildning.
Jag är väldigt glad över att vara här.
Vilken årskurs nådde du? Gick du klart årskurs 12?
Jag gick klart årskurs åtta,
och sen fick jag gå årskurs nio till tolv på inspelningsplatsen.
Jag studerade i fem timmar och arbetade sen, så…
Wow.
Det var intressant.
Att bli hemskolad av en dator. Det är inte verkligt…
Wow.
…men det var toppen för mig. Det funkade.
Förra året hade vi en talanggrupp, och vi sjöng din låt.
Åh, det är min låt!
Det är en av mina favoriter.
Jag var blyg i skolan,
så jag brukade bara vara med två vänner.
Min kusin var kapten för hejaklackslaget,
så ingen retade mig, tack vare min kusin.
Min kusin kontrollerar allt.
Okej.
Jag växte upp som ett av åtta syskon, mamma och pappa har åtta barn.
Mamma sa att de ville gifta bort mig, men så småningom sa de:
"Eftersom en skola har gett dig ett stipendium för att studera,
så behöver du inte oss." De betalar ingen skolavgift.
Så jag slapp bli bortgift.
-Så intressant. -Tror ni på kärlek?
På kärlek?
Tror ni på kärlek?
-För jag vet att ni älskar varandra. -Ja.
Kärlek är bara en gåva.
-Ja. -Ja.
Är det nåt ni ser fram emot eller tänker ni bara:
-"Fokusera på nuet…" -För mig…
-"…så kommer den"? -Ja.
Du menar pojkvänner och sånt.
Jag väntar med det tills jag är klar med gymnasiet.
Underbart.
Jag vill inte bli splittrad. Jag vill koncentrera mig här först.
Precis som när man bygger hus, så kan man inte börja med taket.
Man börjar med grunden.
Jag har inte grunden,
så innan jag har gått klart skolan kan jag inte tänka på det.
Underbart.
Verkligen bra sagt.
-Mitt namn? Selena. -Selena?
-Ja. -Selena.
-Vad heter du? -Diana.
Diana?
Jättefint.
Raquelle.
-Hon säger att hon har en son. -Åh! Din son är äldre. Okej.
Skulle han gilla mig?
Hur gammal är han?
-Han är 20 eller 21. -Okej!
-Det funkar. -Det är kanske bättre
för Selena. Vi är 27 båda två. Selena gillar yngre killar.
Herregud! Vad? Raquelle!
Jag gjorde det förr.
Jag är orolig att min lupus blossar upp.
Kan du öppna den?
Mina händer strular fortfarande.
Skakar de?
Nej, de… De gör ont.
-När jag gör så här, så gör det ont. -Varför?
Jag vet inte. Läkare såg ingen svullnad.
Han sa att enda sättet att få svar är att göra…
Tack.
-Jag måste göra en CT- eller MR-röntgen. -Ja.
Jag gör nog det när jag kommer hem.
Mitt namn är Betty Chep och jag är sjuksköterskeelev.
När man tar blodtryck…
Som sjuksköterska finns man där och stöttar människor som mår dåligt.
Jag kände att det var det bästa jag kunde göra i livet.
Min pappa var min förebild.
Han lärde mig att man måste visa empati
och ge människor mer än man får.
Ja.
Jag tror på Gud.
Jag säger alltid till mig själv att oavsett vad folk tänker om mig,
så måste jag följa Guds livsplan för mig.
-Fantastiskt. -Ja.
-Jag tror också på Gud. -Wow.
Jag föddes i en medelklassfamilj.
Men när jag gick i årskurs tio omkom pappa tyvärr i en bilolycka.
Mamma hade inte råd med min skolavgift, så jag fick stanna hemma i sex år.
Jag samlade ved, hämtade vatten och utförde hushållssysslor.
Under de sex åren mådde jag fruktansvärt,
för jag kände att jag blev en börda för mamma och alla andra.
Jag kände mig så nedslagen och hopplös.
Så jag gick till floden och tänkte:
"Låt mig bara dränka mig i floden. Göra slut på det här
så att jag aldrig behöver se mamma eller mina syskon lida.
Låt mig bara göra slut på det här."
Jag satt där ett tag och tänkte:
"Om jag avslutar mitt liv nu, som den förstfödda i min familj,
vilket exempel föregår jag med för min familj?"
-Wow. -Så jag vaknade, tog vattnet och gick hem.
Efter två veckor
blev jag kallad till intervju här på WE College.
-Wow. -Ett mirakel.
Och nu är jag en förebild här i mitt samhälle.
Det är du.
Några personer bad mig prata med flickorna,
och jag brukar säga att även om det innebär att göra det du gör dagligen,
fortsätt göra det så kommer ett mirakel att ske."
-Ja. -Ja.
Det kräver så stort mod, att tänka på att vilja ta sitt liv…
…och förstå att det inte är vad man är ämnad att göra.
-Ja. -Helt ensam.
Jag kan verkligen relatera till det.
Jag känner igen den känslan då man är på väg att göra nåt
-för att skada sig själv. -Ja.
Jag är så glad att jag fått lära känna dig.
Det är en ära att ha fått lära känna dig också.
Raquelle! Kom.
Ett av mina mål i livet, som jag har tänkt på i sju år,
-är att skapa ett lagförslag… -Ja.
…som kräver nån sorts terapilektioner
från lågstadiet upp till gymnasiet.
När man är barn och går på dagis frågar de hur man mår.
Det finns glada och ledsna ansikten och man får lära sig känslor,
och det är fantastiskt, men varför fortsätter vi inte prata om det?
-Känslor blir bara mer invecklade… -Ja.
…och svårare att navigera.
-Får jag ställa en udda fråga? -Ja.
GRUNDARE AV WE CHARITY
-Vad hindrar dig? -Det är en bra idé.
Att jag inte kan. Att jag inte är kapabel.
Att jag inte är bra nog.
Jag vet inte. Det är nåt jag ofta kände under min uppväxt.
Ja.
Men just det att du känner så
gör att du kan relatera till andra. Just därför är du den perfekta personen.
Sanningen är att jag aldrig har känt att jag varit bra nog.
Till och med på scen framför en publik,
hittar jag alltid just den personen som inte gillar mig och tror på dem.
Jag vill tro på mig själv.
Människorna jag mött här i Kenya är så generösa.
Jag vill känna att jag förtjänar att vara här med dem.
Vi kan prata mer sen.
-Om vad? -Om allt det här.
-Jag vet att du är ledsen. -Jag vet.
Vi borde göra en resa varje kvartal. Vi borde planera det här varje kvartal.
Vi måste också prata om varför du hatar att åka hem så mycket,
varför du inte vill sätta på din mobil. Du borde inte känna så.
Vad kan du implementera i ditt liv
för att slippa få ångest av att sätta på din mobil
eller bli ledsen över att åka hem eller hata ditt jobb?
Förstår du vad jag menar? För du kan implementera saker i ditt liv
som hjälper dig igenom det. Du måste inte leva ditt liv så.
Det är bara en verklighetsflykt. Vet du vad jag menar?
Eller är det här verkligheten?
Det här är inte verkligheten. Det är deras verklighet.
Det här kan bli verklighet några gånger om året.
Du kan komma och volontärarbeta i en vecka,
men det här är inte verklighet.
KENYANSKA POJKKÖREN
-Vem är det? -Paparazzi blockerar.
Herregud, en bilpool av paparazzi.
Ja, de gaddar ihop sig.
Det är ett väldigt oljud här, Chris.
Jag vet.
Jag känner lite kulturchock.
Jag vet.
Selena? God morgon.
Hej.
Klockan är sju. Stylingen börjar om en halvtimme.
Selly?
Åh, nej, jag drömde just en mardröm.
Jag drömde inte en enda mardröm i Kenya.
-Jag vet… -Hon drömde inte mardrömmar i Kenya.
Vad sa jag?
Jag hörde bara några saker, för du mumlade,
men en sak var: "Jag har köpt kaffe till alla!"
-Och jag tänkte: "Åh, wow!" -Sa hon det?
Och sen sa hon…
De här evenemangen ger dig möjligheten att kunna göra såna resor
och kunna göra skillnad, du vet?
Så även om de är jobbiga…
Kan du beställa den där thairätten?
Vill du ha thaimat nu kl 07:00?
-Ja. -Då fixar vi det.
I studion har vi den oförlikneliga, den absoluta drottningen, Selena Gomez!
Din skiva släpps snart.
Du gjorde ett litet avbrott från musiken Vad gjorde du under ditt avbrott?
Det hände en del som var lite personligt och svårt,
så till slut blev det nödvändigt.
Hej, allihop. Jag heter Selena Gomez,
och jag besvarar frågor från Internet.
"Selena Gomez äter Oreo-kakor med gaffel."
Vilka toppenfrågor. Jag gör fantastiska saker för världen.
Vilken intervju i ordningen är det här i dag?
Den fjärde.
Fyra redan?
Selena, din singel
gör mig känslosam. Jag vill krama dig,
svepa in dig i en filt och prata om pojkar i evigheter.
Poängen med låten är att jag verkligen inte behöver sitta och prata om pojkar.
Selena, för dina fans!
Hej, det är Selena Gomez och jag spelar Emoji-spelet.
Har du nån konstig matkombination som du älskar?
Popcorn och ättikslag.
-Vad är din favoritfärg? -Min favoritfärg är röd.
-Magi på Waverly Place. -Sluta.
Så en dj är lika med ett ord.
"Marshmello."
-Fluffig. -Okej, då var vi klara. Tack.
-Tack. -Tack.
Jaha. Okej, förlåt.
Vilka knäppa frågor.
Det verkar vara sånt slöseri med tid.
Vad ska jag göra just nu?
Vi ska stiga upp, sen kommer stylingteamet om tio minuter.
Förlåt, jag sov. Vad behöver jag göra?
Känslorna man får när man är jetlaggad…
Man får dem aldrig annars.
-Vad är det? -En kombination av allt.
-Det är inte ens trötthet. -Jag vet.
Det känns bara som om man är i en annan värld.
-I rymden. -Ja.
Okej, in med dem.
Där har vi min skjuts.
Vi har Marissas födelsedagsfest samma kväll som vi kommer hem.
Samma kväll? Nej. Jag gör hellre det jag ska.
Jag tänker inte gå på den. Jag måste filma en musikvideo nästa dag.
Fint.
-Jag menar, det är mycket. -Det är ingen fara.
Visst, men du kommer att vara bakis i några dagar.
Visst. Jag trodde bara att du skulle vilja gå.
Det skulle jag, men då får jag inte en enda dag att acklimatisera mig.
Tycker du att jag klagar över mitt jobb?
Ja. Det lät som om du gjorde det.
Inte alls. Jag sa att jag måste få vila.
-Det är inget negativt. -Nej, det är inget negativt.
-Det var sättet du sa det på. -Jag klagade inte över arbetet.
Jag sa bokstavligen bara att det vore skönt om jag fick sova mer.
-Du tycker att jag är otacksam. -Nej, det tycker jag inte.
Det känns bara som om du varit så nere de senaste dagarna,
så jag försöker förstå vad som pågår.
-Vi hade en fantastisk vecka i Afrika… -Jag vet.
Jag vaknade just.
Du har hört mig säga till alla hur mycket jag älskar London.
Vad mer begär du av mig?
Inget.
Jag frågade bara om du mår bra, för du verkar inte lycklig.
-Jag har kul. -Bra. Det gläder mig.
För det verkar inte så, så jag frågade bara.
Jag är så jävla trött på det här.
Hej.
Med ditt nya album, vad vill du att fansen
ska ha i åtanke med det här nya projektet?
Jag kände att det var dags att berätta min historia
innan det passerade en punkt då det inte spelade nån roll.
Jag kände att "Lose you to love me" var en låt som var ämnad för andra.
Den är ämnad att förmedla till andra att de inte är ensamma
och att ensamhet är en så komplicerad känsla,
och det enda man vill göra är att kunna släppa den.
Du är sångerska och skådespelerska, du har arbetat med produktion och mode.
Finns det nåt annat du vill prova på?
I framtiden?
Jag kommer att fortsätta med allt det här ett tag.
Men så småningom, när allt saktar ner för mig,
kommer jag nog att ägna merparten av mitt liv åt filantropi.
Okej. Det var allt för mig.
Wow. Tack.
-Jag uppskattar det. -Tack.
Det kändes som att du verkligen förstod.
Okej, är vi klara?
-Ja. -Så enerverande.
Kan jag få sitta, tack?
Ja, raring.
-Kom in. -Vi är klara.
Vi ska byta kläder.
-Fanimej det dummaste jag nånsin gjort. -Vad hände?
Jag har fått nog. Jag klarar inte mer. Det är så dumt.
Vet ni hur billig det får mig att känna mig?
Ja.
Hon ställde frågor, bra frågor,
och sen lyssnade hon inte ens på vad jag sa.
Jag vill aldrig göra om det där. Jag känner mig som en produkt.
Herregud.
-Det gjorde mig arg. -Ja.
Det fick mig att känna mig som Disney.
Det är en utlösare.
Jag har lagt åratal av mitt liv på att försöka att inte vara det.
Jag ser för helvete ut som en häxa, med utstyrseln… Med trollstaven igen.
-Strunt samma. Det är okej. -Du gjorde det.
-Du behöver inte göra om det. -Nej.
Hej.
Selena!
-Hej, Selena. Hur mår du? -Selena!
Selena!
Jag ska gå dit bort.
Du är så söt. Tack.
Hur är det? Såja.
Såja. Allt är bra.
-Lyckotårar, hoppas jag? -Ja.
Okej.
-Kan vi ta en bild? -Ja. Vi tar en bild.
Selena, foto, fort!
-Okej? -Det går bra. Okej.
Vill du ta din morgonmedicin?
Jag vet svaret, men…det borde du.
God morgon, Selena!
Fäst den bara på insidan eller stick upp den undertill.
Vet du vad du ska göra?
Nej, jag jobbar bättre så.
Vi kommer att lämna dig ensam i rummet.
Du för ett samtal med dig själv i spegeln.
-Okej. -Och sen kommer du att höra
instruktioner från högtalaren där borta.
-Okej. -Sen tar vi det som det kommer.
-Okej. -Kanon.
Hej, Selena. Kan du öppna första kuvertet?
"En låt som påminner dig om att vara kär."
Jag vet inte om jag har en.
Kuvert nummer två, tack.
"Vad ser du när du tittar i spegeln?"
Varför är de så djupa?
Jag…
Jag ser…
Ja. Jag jobbar fortfarande på vad jag ser i spegeln, antar jag.
Det här är bra frågor.
Vad är din ultimata dröm?
Min ultimata dröm är att kunna rädda…
…människors liv genom…
…genom nåt,
vare sig det är en sång, musik eller bara jag som pratar om problemen
och prövningarna som jag har gått igenom.
Att jag kan bli en röst för andra som kanske inte vet vad som pågår
eller vad de känner.
Det är vad jag hoppas.
Otroligt. Tack så mycket.
Det finns en tjej som är lamslagen av ångest
och inte kan röra sig när hon ser sig i spegeln.
Hon ler när alla tittar, men gråter när hon är ensam.
Hon gömmer sig för att hon är livrädd att visa sig själv.
Min värld är så tom.
Min värld är så stor och kall.
Jag vill ha glädje och hopp.
Ren luft där jag äntligen kan andas.
Det som har varit är inte vad som kommer att bli.
Varför har alla på sig en T-shirt där det står "rare?"
Rare är ute nu. Rolling Stone älskar den.
Billboard kallar dig triumferande.
Variety sa att Rare är ett av de bästa popalbum som släppts
-på länge. -Det här är Selenas
tredje studioalbum och hennes första på fyra år.
Sångerskan säger: "Det är på långa vägar det verk jag är mest stolt över hittills."
Kenya var som en dröm.
När jag frågade om pojkar, bara av nyfikenhet, sa de: "Nej.
Vi bara…"
De fnittrade och sa: "Vi vill göra det vi vill göra,
så det får vänta." Och jag tänkte: "Härligt."
Fantastiskt.
De här tjejerna var mer självsäkra än jag, och det var fantastiskt att se.
Och ibland… Jag är väldigt…
Jag överanalyserar
och känner att om jag inte har nån sorts aspekt av mitt liv
där jag ger, så är det inte… Det gör mig…
Jag mår inte bra av det. Jag känner
att jag bara tar, tar, tar, och att folk borde ge mig det och det.
Trots att det inte är min personlighet.
Så nu vill jag göra det till en kvartalsgrej.
Jag ska äta middag med Aleen och Zack
-och vi ska diskutera mina mål. -Ja.
Kan vi prata lite om resan och om WE?
Du kan väl börja?
Berätta lite om hur du tänker.
Jag skulle vilja hitta ett sätt att bygga en läroplan
som kan undervisas i skolor.
Det är så viktigt att ha insikt om sina känslor och ha den intelligensen.
Man är liksom… Jag menar, man är ganska körd
-om man inte förstår det. -Och du…
Då har man ingen medkänsla eller empati. Man har inget sätt
att knyta an till människor, för man vet inte hur man gör.
Det här är den du vill vara.
-Det är nåt… -Som du vill göra.
…väldigt, väldigt viktigt för mig.
Jag vill börja med att prata om ett dödligt nytt virus
som några hälsomyndighetspersoner säger kan drabba tusentals
eller till och med miljontals i år.
Det andra fallet i USA förkunnades i morse.
Det är en ny variant av vad som kallas coronavirus.
Stora städer landet över ser mer ut som spökstäder.
Över en natt har våra dagliga liv blivit pausade.
Alla amerikaner försöker nu navigera det vi kallar "det nya normala".
Infrastruktur från stora privata bolag
som Microsoft och Energidepartement,
och till och med Finansdepartementet, är alla drabbade.
-Lagstiftare kräver nu svar… -Hej, Sel, vi ska ta ditt blodtryck.
Hej, Winnie.
God kväll och tack för att ni tittar.
Vi börjar med en färsk nyhet om WE Charity,
organisationen i centrum för den senaste etikutredningen
som involverar premiärminister Justin Trudeau.
WE Charity stänger ner sin kanadensiska verksamhet.
Organisationen fick problem när den liberala regeringen
beviljade den ett mångmiljondollaravtal för att driva en…
Anklagelserna mot WE Charity
omöjliggjorde arbetet som jag just planerat med dem.
Det viktigaste…
Det var förkrossande, för jag hade sett deras goda avsikter
och träffat kvinnorna i Kenya vars liv hade förändrats.
Men nu var alltihop så komplicerat.
Vi startade organisationen 1995
när vi var ungdomar i Thornhill, i våra föräldrars källare,
-och vi firar nu 25 år… -Jag kan inte lyssna. Så tråkigt.
Jag var förkrossad.
Jag var arg.
Covid-19-pandemin började skära av oss från vänner och familj.
Och syftet jag hade hittat i Kenya kändes som om det tagits ifrån mig.
Och just när jag trodde att det inte kunde bli värre,
så blev det det.
Jag vet inte.
Min lupus.
Har du ont?
Ge mig en kram. Jag är ledsen.
-Det är okej. -Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Det blir bättre.
De löser det. Du kommer att bli bättre.
Var det så här det kändes förut, när du fick veta att du hade lupus?
Ja, men jag var så ung.
Jag har inte känt det sen jag var yngre.
-Herregud. -Det gör bara så ont.
När jag vaknar på morgonen börjar jag gråta direkt av smärta.
-Ja. -Allt gör ont.
Jag har haft hemska mardrömmar om mitt förflutna.
Jag tror att mitt förflutna och mina misstag är det som driver mig…
…in i depressionen.
Hela mitt liv sen jag var barn har jag jobbat
och det enda jag vill ha är en familj.
Jag vill bara bli mamma.
Och jag sa till Raquelle att jag bara vill lägga av ibland
så att jag bara kan vara lycklig och normal som alla andra.
Och hon sa: "Gud har inte gett dig
den här plattformen för att du ska ge upp."
Jag vill inte vara superberömd. Jag vill inte vara allt det där.
Men jag vet att om jag är här, så måste jag utnyttja det till nåt gott.
Jag känner mig bara fast och jag vill gå vidare.
Hallå.
Hej, det är dr Wallace.
Jag ville diskutera dina resultat med dig.
Du har en positiv remautoidfaktor,
så det här är en överlappning mellan lupus, myosit och reumatism.
Vi kan ge dig ännu en dos av Rituximab vilket förmodligen skulle,
i den mån du kan hantera det,
ta bort din ledvärk i ett år eller så.
Okej.
-Okej, hej då. -Hej då, dr Wallace.
-Hej då. -Hej då.
Det förklarar åtminstone en del.
Ja, jag mår alltid bättre när jag får svar.
Rituximabet var väldigt tufft förra gången, men jag…
Vad är det?
Rituximab är en behandling som de ger intravenöst
och det tar fyra-fem timmar.
Det tar väldigt hårt på kroppen i början, men det är okej.
Såja.
De gav mig lugnande, för jag klarar inte att ligga still.
Mormor ville inte följa med, för hon…
Hon har sett mig gå igenom allt det här.
Inte i munnen.
Varför är jag här?
Varför lever jag?
Där är hon, ballerina Tummelisa.
Tydligen för något.
Lillans första bad. Få se på råttan.
Okej, dags för ditt bad.
Håll käften.
Jag älskar mina vänner och min familj. Jag är en bra dotter.
Jag tycker att jag är en bra vän. Det betyder mycket för mig.
Vad händer?
Men uppenbarligen är jag fortfarande här för att utnyttja vad jag än har
för att hjälpa nån annan.
JAG HATADE MIG SJÄLV
En del av mitt hjärta är kvar i Kenya, men jag kände mig skyldig där ibland.
Jag hatar det.
Jag kände att jag åkte dit, jag filmade och jag upplevde.
Men det är svårt, för jag känner mig så självisk.
Ja, det var fantastiskt. Och känner jag att jag gjorde skillnad? Ja.
Men känner jag att jag gjort nog? Nej.
Att prata med nån om mental hälsa i Kenya,
det är så fint.
Jag vet inte…
Jag vet inte om jag kände:
"Åh, jag gjorde det och jag är så fantastisk."
Det är här början för mig.
Hej allihop. Jag heter Selena Gomez,
och på världsdagen för psykisk hälsa ville jag bjuda in dr Murthy,
generalläkaren, för att prata med mig om ensamhet
och hjälpa andra få tillgång till resurser som de behöver för sin mentala hälsa.
Så snällt av dig, Selena. Jag är glad att vi pratar om det här.
Vi stod inför stora utmaningar redan innan Covid-19,
vad gäller ensamhet, depression och ångest,
och jag är orolig att det har blivit värre för många.
Hur identifierar vi ensamhet hos oss själva och hos andra?
Och ser symptomen på ensamhet alltid ut som att man är ensam?
Det är väldigt svårt att se.
Till och med i en folksamling kan man känna sig djupt ensam.
Därför är världen full av så många människor
som verkar ha allt, eller hur?
De är kända eller förmögna eller mäktiga.
Men det som verkligen betyder nåt är kvaliteten på våra förbindelser.
Närhelst vi interagerar med människor och inte kan vara oss själva,
så separerar det oss alltmer från andra människor.
Ja.
Att tjäna andra, visar det sig, är ett av de bästa motgiften
mot ensamhet som vi har.
Vi återbekräftar för oss själva att vi har värde för världen.
Man måste inte gå till ett soppkök.
Bara genom att vara fullt närvarande och lyssna på nån,
kan vi ge dem nåt oerhört mäktigt.
Ja.
Så strävan, Selena, efter att få bättre kontakt med oss själva,
att få djupare kontakt med andra,
är inte en strävan efter att transformera oss själva till nåt vi inte är.
Det är en strävan efter att återvända till de vi egentligen är,
-och fokusera på vårt bästa… -Wow.
…och uppleva vårt största syfte och tillfredsställelse
när vi ger och får den kärleken.
Punkt slut. Det var fantastiskt.
Okej.
Vill du följa med mig ner? Inte?
"Avsluta meningarna.
Främlingar skulle beskriva mig som… men jag vet att jag är…"
Främlingar skulle beskriva dig som en varm, tvättäkta amerikansk tjej.
Och folk skulle nog bli förvånade, och bara du vet hur komplex du är.
Du har många skikt och många olika sidor.
-Åh, förlåt. -Vad skulle du säga, Ash?
Det är ett jättebra svar.
Okej.
"Tror ni att alla har ett kall? Tror ni i så fall att jag hittat mitt?"
Ja, jag tror att alla har ett kall.
Jag tror att du vet vad ditt är, men du väljer inte alltid att följa det.
Sant.
Vad menar du?
Jag tror du vet vad som driver dig
och ger dig syfte i livet, och vad som gör dig lycklig.
Men jag tror inte att du alltid väljer det.
Ja, det är förmodligen självsabotage.
Ja, det är exakt vad det är.
Jag tror att normalitet
-eller avsaknad av kaos… -Ja.
…faktiskt är obekvämt, för om du tänker efter
så har ditt liv från en så tidig ålder alltid varit kaos.
-Eller hur? -Ja.
Så det är logiskt. Det är mer bekvämt.
-Ja, det är knäppt. Det suger. -Ja.
Men det positiva är att du vet vilka saker som tillfredsställer dig
-och gör dig lycklig. -Du är så smart.
Du vet vad som inte gör dig lycklig.
Jag älskar dig.
Hon är mycket lugnare.
Hon brukar vifta med handen.
Jag ser dig och du ser mig.
Och det är för att jag ser ut som din mamma.
-Titta på min mamma. -Kära nån.
Är jag lik min mamma?
Ja.
-Vad? -Jaha, luggen.
Titta när hon gifte sig med min styvpappa Brian.
Han har varit en sån bra pappa.
-Så gulligt. -Jättefint.
-Selena? Hej. -Hej.
-Hur är det? -Bra, hur är det med dig?
Bra.
De bits inte.
Hördu.
Det här är min yngsta.
-Det är min kusins dotter… -Jösses.
…och mina andra två är inte här för min son har leukemi.
-Åh, nej. -Så han stannade hos sin andra mamma.
Och hans syster ville stanna där.
Ja.
Så vi lämnade dem där.
Försöker du skrämma mig?
Vet du vem det här är?
Det är Selena Gomez.
Jag heter Selena.
Det är hennes låtar du brukar lyssna på.
Ja.
Hon är så dramatisk.
Sån var jag.
Kom här, gumman. Inte?
-Ja, du är alfahannen. -Jag trodde inte hon fanns.
Jo, hon finns. Mamma gick i skolan med henne.
Hon bodde på samma gata.
Mamma växte upp med henne.
Får jag en kram?
Ja.
Gör det dig glad?
Ja!
-Jag ville bara hälsa. -Tack. Det uppskattar jag.
-Det var kul att se dig. -Detsamma.
-Jag är glad att allt är bra med dig. -Ja.
Och att det blev bättre. Det var lite skrämmande,
för jag växte upp med dig, Så att se dig gå igenom det var svårt.
Ja. Tack, jag mår bättre.
Vi älskar dig.
-Okej, hej då. -Säg "hej då". Säg "tack".
När man kämpar med sin mentala hälsa,
är det avgörande att veta vad man ska göra
och att erkänna det.
Det är nåt jag inte skäms för.
Jag fick lära om saker som helt försvunnit ur huvudet.
Jag fick tänka: "Du är inte en dålig person.
Du är inte en motbjudande person. Du är inte galen. Du är inget av det där,
men du måste tackla det här.
Jag vet att det är mycket, men det här är verkligheten."
Och jag har funnit att en relation mellan bipolariteten och mig själv…
Den kommer att finnas där.
Jag gör den bara till min vän nu.
Jag var nog tvungen att gå igenom det för att bli den jag är
och jag kommer att fortsätta gå igenom det.
Men jag är verkligen lycklig.
Jag är tillfreds.
Jag är arg.
Jag är ledsen.
Jag är självsäker.
Jag är full av tvivel.
Jag är ett pågående arbete.
Jag är tillräcklig.
Jag är Selena.
2020 SKAPADE SELENA GOMEZ THE RARE IMPACT FUND
OCH SAMLADE IN 100 MILJONER DOLLAR
FÖR ATT FÖRSE UNGA MÄNNISKOR MED GRATISRESURSER FÖR MENTAL HÄLSA.
I MAJ 2022 VAR SELENA OCH THE RARE IMPACT FUND
VÄRDAR FÖR DEN FÖRSTA YOUTH ACTION FORUM ON MENTAL HEALTH
I SAMARBETE MED VITA HUSET.
SELENA TRÄFFADE PRESIDENTEN OCH DISKUTERADE SKAPANDET
AV EN LÄROPLAN SOM INKLUDERAR MENTAL HÄLSA FÖR NATIONENS SKOLOR.
OM DU BEFINNER DIG I USA OCH BEHÖVER OMEDELBART STÖD,
VÄNLIGEN RING ELLER SMS:A 988
SÅ KOPPLAS DU TILL UTBILDADE KURATORER.
OM DU BEFINNER DIG UTANFÖR USA,
VÄNLIGEN BESÖK APPLE.COM/HERETOHELP FÖR EN GLOBAL LISTA MED HJÄLPLINJER.
-Tack för att vi fick komma. -Självklart.
Jag ville att folk skulle förstå att det jag gjorde för den här processen
var att ge er mitt hjärta
för att se hur ni skulle ta mina ord och införliva dem i en skiva.
Jag har aldrig gjort det förut. Har ni?
-Nej… -Dagboksanteckningar?
-Nej, det är superintimt. -Klart.
Skönt att vi inte förvanskade dina dagboksanteckningar.
Nej, det gjorde ni inte.
Undertexter: Kristina Donnellan