Rozhodnutí Muny a Seana během vyjednávání
určí, jak dobře, nebo špatně si týmy povedou na této misi.
V Seanově obálce byla výjimka,
jeho tým tedy získá výjimku, pokud Muna vybrala peníze.
Pokud ale Muna také vybrala výjimku, oba týmy odejdou s prázdnou.
Žádné peníze ani výjimky.
- Co vybrala Muna? - Povídej.
Věřím, že ji mám. Myslím, že Muna půjde po penězích.
Ta výjimka je naše.
- Další výjimka. - Jo.
- Šokující. - Cože? To ne!
Myslel si, že si mě omotal kolem prstu, ale ne.
Chtěla jsem peníze, ale Seanovi nevěřím.
Tak jsem je nevybrala. Další důvod, proč si myslím, že je Sean agent.
Zdá se, že jste se naučili si nevěřit.
V důsledku toho tato mise selhala.
Žádné peníze ani výjimky.
A všem vám v dnešním kvízu bude hrozit vyřazení.
Hodně štěstí.
Jde o to, že jsem těch 50 000 fakt chtěla. Ale nevěřila jsem, že je fakt chceš i ty.
Ale předstíral jsi krásně, Seane.
Musím uznat, že ses předvedla. Leskly se ti oči.
Fakt jsem myslel, že tě mám.
Jsi dobrá.
Nejvíc jsem mířil na Michaela, ale po střetu s Munou,
po vyjednávání a zjištění, že jedná fakt promyšleně, se možná pletu.
Kdybychom všichni vzali peníze,
byli bychom na tom stejně jako teď,
ale měli bychom o 50 táců víc.
- Tahle loď se potápí. - Taková blbost.
Všichni tu nesnáší peníze. Včetně mě.
Když nezačneme spolupracovat, moc peněz nebude.
Hráči, v Ipohu to nebyl úspěšný den.
A pro jednoho z vás to bude ještě horší,
protože ten, kdo o agentovi ví nejmíň, bude vyřazen.
Ahoj, hráči.
- Ahoj. - Ahoj, Ari.
Agent měl úspěšný den.
- Neříkej to. - Dnes jste mohli získat 80 000 dolarů.
A získali jste 10 000 dolarů.
Někdo z vás sedmi je agent.
- Neřeš agenta. Kdo je tady týmový hráč? - Mohli jste mít stejných nula výjimek.
- Jo. - A k tomu 50 000.
- Jo. - Kdo za to může?
Lidi, kteří začali se sobectvím. A zůstali tu díky němu. Hannah a Muna…
- Ten odpočet? Sorry. - To je směšný.
Začalo to u odpočtu. Tam začalo sobectví.
Všichni mě podezírají, protože jsem jako první získala výjimku,
což už je hrozně dávno.
Teď už si na nic nehraju,
snažím se zjistit, kdo je agent, a přidávat peníze do banku.
Může za to ten, na koho lidi pořád zapomínají. Tady Neesh.
- Pamatuju si těch 59 000. Fakt zajímavý. - To všichni.
- Jo. - Je to geniální.
- Vůdce. Vůdce týmu… - Bum.
- Pak najednou 60 000. - A pořád selháváme.
- A přesto… - Počkej, počkej. Ne.
Kdykoli vedu, vyhráváme.
Ty se do mě budeš navážet, Muno?
Není fér, že na mě ukazuje prstem. Nevím, jestli se od sebe snaží odvést pozornost
a hodit to všechno na mě. Možná je agent, to by měla skvělý plán.
Rozhodně ji teď podezírám ještě víc.
Hráči, zjistíme, co víte.
- Přišel čas na kvíz. - Jdeme na to.
JMÉNO: NEESH
V tomhle kvízu si věřím.
Muna by mohla být agent. Dokázala, že je fantastická lhářka.
Ale Hannah je člověk, co se snaží převzít kontrolu.
- Zkusme vzít rybu. Bereme rybu. - Mně se líbí tygr.
To by agent udělal.
KDO JE AGENT?
Posledních pár misí jsem spolupracovala s Michaelem.
Rozhodně mi stoupá na seznamu.
„Uvnitř je stopa, která vám pomůže uspět. Otevření stojí 5 000.“
To on chtěl otevřít nápovědu.
To on chtěl žlutý drát. Přesně to by udělal agent.
Moc kvízů už nezbývá.
Musím zúžit seznam podezřelých.
Michael a Neesh jsou mí hlavní podezřelí.
Stříhej žlutý.
Říkaly jsme modrý!
A proto jsme přestřihli žlutý.
Kdykoli Michael neuspěje na misi, najde si výmluvu.
A agentovým úkolem je neustále ubírat peníze z banku.
Nabídl jsi všechno, co jsme měli.
A to Neesh dokázal. Chci, aby jeden z nich odešel.
To by mi vyřadilo podezřelého.
KVÍZ DOKONČEN
A zase přišel ten čas.
Vaše odpovědi byly vyhodnoceny, výsledky jsou zde.
Teď je čas zjistit, kdo jde domů.
První bude Michael.
Další je…
Deanna.
Tu výjimku jsem potřeboval.
Muna.
Ale Muna mě rozhodila.
Nevím, nevěřím si. Fakt ne.
Tohle může být můj konec.
Další…
je Sean.
Díkybohu.
Neesh.
JMÉNO: NEESH
Kámo, to mě fakt štve.
Je to na prd. Fakt na prd.
Neeshi, svítí červená. Tvoje cesta tady končí.
- Odvedl jsi skvělou práci. - Díky.
- Jo, je to drsný. - Jo.
Nečekal jsem, že prohraju.
Fakt dlouho jsem se snažil vyhrát.
Nečekal jsem, že to budu já. A kdyby jo, tak až ve finále.
Byl to dobrý hráč. Fakt jo. To se musí uznat.
- Hlídal si karty. - Stoprocentně.
Nejhorší je, že se nedostal na konec, i když sebral tolik peněz.
Vypadl jsem, protože očividně nevím, kdo je agent.
Ale ať jsi kdokoli, udělal jsi dojem.
Měj se.
Bylo nás 12. A teď je nás šest.
Konec je každým dnem blíž.
Strategie se neustále vyvíjí.
Až vyhraju, pošlu mu žádost o 60 tisíc.
Když vyhraju, chci, aby byly v banku peníze.
Musím se soustředit na převzetí kontroly nad hrou.
AGENT
Šest zbývajících hráčů vyrazilo na sever. Probouzejí se na ostrově Penang.
Už týdny se snaží odhalit sabotéra ve vlastních řadách, takže je čas na misi,
která prověří, jak vypilované mají pátrací dovednosti.
Vstal jsem jako první?
Dobré ráno.
- Dobré ráno, Hannah. Vyspala ses? - Skvěle. Panebože.
Tenhle hotel je rozkošný.
Asi se budu soustředit na zvýšení banku. Chci si odvézt všechno.
Pojď k nám.
- Půjdu. - Rodinná snídaně
Jsem zván?
Ale tahle skupina lidí je beznadějná.
Navýšit bank bude na mně a pár dalších lidech.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Dobré ráno! - Tady je. Vítej, královno.
Muně věřím.
Rozhodně je týmová hráčka.
I když vždycky dorazí pozdě, takže…
Jsi tu před Ryan a Deannou? To se ještě nestalo.
To bylo drsný.
Najednou se objevila Muna.
Přitom víme, že na snídani chodí mezi posledními.
Mám pocit, že se něco chystá.
Ryan a Deanna si dnes dávají na čas.
Kde jsou?
PŘED DVĚMA HODINAMI
- Půjdeme je probudit? - Půjdu… Zkontroluju D.
- Dobré ráno. - Ahoj.
- Dobré ráno, Ari. - Dobré, Ari.
Deannu a Ryan unesli.
Byly náhodně vybrány a ukryty někde na ostrově.
Děláš si srandu?
Budete je muset najít a zachránit.
A je to tady.
Když Deannu a Ryan najdete a osvobodíte,
můžete do banku přidat 50 000.
- Fajn. - To je ono.
Ale nemáte čas obejít všechny domy.
Naštěstí se s nimi můžete spojit
za použití telefonu, který dostanete, aby vás k sobě zavedly.
Ale každý hovor…
Ne.
…stojí 5 000 z dnešní potenciální výhry.
- No jo, šílený. - Pět klacků?
A po 15 sekundách se hovor přeruší.
Máte dvě hodiny.
Můžeme začít?
- Jo. - Jedeme.
Asi nestihneš dosnídat, promiň.
- Ještě poslední sousto! - Čas začíná běžet teď.
Jdeme.
- Jo. - Fajn!
- Jdeme na to! - Tak jo, vytáhneme mapu.
- Koukneme do mapy? - Jo, zjistíme, kam jít.
Hráči, ostrov Penang má rozlohu téměř 300 kilometrů čtverečních.
Vy jdete pěšky, tak vám dám mapu,
která zužuje počet míst, kde může být Deanna a Ryan
na 10 kilometrů čtverečních.
- Máme naše ubytování. - Jo.
Máme chrám, noční trh.
Rozhlédneme se dalekohledem z Fort Cornwallis, je to vysoká budova.
Ale nevíme, co hledáme.
Každý hovor stojí 5 000 dolarů.
Sean má telefon, chci vidět, kolikrát bude chtít telefonovat.
UBYTOVÁNÍ
CHRÁM
UNESENÉ DEANNA, RYAN
Hráčky, sundejte si masky.
Ryan…
- Deanno, Ryan… - Ryan?
Vaši spoluhráči vás hledají.
Můžou vám kdykoli zavolat na poskytnutý telefon,
ale je na vás poskytnout jim informace o tom, kde jste.
Telefon.
V dosahu máte vše, co potřebujete k odhalení vaší lokace i k osvobození se.
- Musíme ven. - Věnujte pozornost okolí a spolupracujte.
- Vidíš klíč? - Mám zámek.
- Tady. - Mám zámek.
- Moc daleko se nedostaneme. - Ne.
Myslíš, že tu jsou klíče k poutům?
Že je stačí sem dostat?
Je tma.
Jdi támhle. Koukni na telefon.
Dobře, běž.
Dobře, telefon je zapojený.
- Nech mě… Pojď se mnou. - Dobře.
- Pojď se mnou. - Dál nemůžu.
Řetěz je připoutaný k podlaze.
Když je Ryan daleko, končím ohnutá v divných pozicích.
Tohle nebude dobrý úhel.
Pak mi došlo, že vidím skrz podlahu. A viděla jsem vodu.
Jsme v nějaké loděnici nebo tak něčem.
- Jo. - Že, Ryan? Tak fajn.
Nechci hned vyhazovat peníze,
ale nechceme jim zavolat,
abychom zjistili, co vidí, slyší, cítí?
- Musíme. - První hovor.
Získat představu, co vidí.
- Jo. Musíme. - Dobře.
Nedáme jim trochu času? Třeba musí něco řešit.
- Rozhlídnout se. Jo. - Jo.
Nemáme nic.
Mám pocit, že ztrácíme čas.
Michael se tváří, že není třeba volat. Dobře, ale kam půjdeme?
Uvidí jen to, co je uvnitř.
Ale pokud něco ucítí, třeba oceán nebo…
Pokud je to chrám, uvidíme duchovní věci.
Musíme být rychlí, možná netuší, že máme 15 sekund.
Tak rychle.
Rád utratím pět klacků, abych se něco dozvěděl.
Jak někoho najít jen s mapou?
- Jo. - Takže první hovor.
Dám to nahlas.
HODNOTA MISE
- Telefon. - Zvedej.
Nemůžu. Musíš…
Zvedni to.
Zaseklo se to.
- Haló? - Ahoj, máš 15 sekund.
Máš… Slyšíš mě?
- Ahoj, mám 15 sekund. - Dobře.
Co vidíš, slyšíš a co cítíš?
- Dobře, myslím, že jsme na vodě. - Jo.
To bylo 15 sekund?
- To je dobrý začátek. - Voda.
Musíme jít na okraj města.
Vnitrozemí je ztráta času. Zkusme se pohybovat kolem vody.
Dalekohled bude na vyhlídce, něco uvidíme.
Asi nejdřív pojďme na Fort Cornwallis. Zavoláme jim znovu a zeptáme se, co vidí.
Budeme mít lepší výhled na vodu.
- Dobře. Peníze. - Dobře.
- Poběžíme. Doprava. - Doprava.
Na začátku mise proudí adrenalin.
Těžko se soustředí na něco jiného než peníze.
Chci do banku získat co nejvíc peněz, ale dvě hodiny na misi nejsou moc času.
Odteď se ujímám vedení a postarám se, abychom byli v pohybu.
Ahoj.
Muno, soustřeď se na misi, nehraj si s ptáky.
Zvládnu otevřít okno?
Když uvidíme ven, budeme moct podat lepší popis.
- Mám to zkusit? - Jo.
Zkusíme tohle, tak jo.
Do toho. Jo.
Nedosáhnu.
Možná je tam orientační bod, co bychom jim mohly dát,
aby věděli, jak nás najít.
Než znovu zavolají, musíme otevřít okna.
- Zkusím tohle. - Dobře.
Tak jo.
- Máš to? - Jo, asi jo.
Panebože.
To rozhodně půjde.
- Ne. - Zatlač na řetěz.
Dotlač ho na konec.
Je to… Ne… Mám to!
Dobře, teď…
Tohle bude ta těžší část.
Moment. Vydrž.
Nic nevidím. Pot mi teče do očí.
S Ryan jsem spolupracovala při vloupání,
ale ne jedna na jednu.
- Zkusíš to? - Jo.
- Chceš? - Zkusím to.
Vždy chcete dát šanci tomu druhému, abyste viděli, jak se bude chovat.
To asi nepůjde.
Až zazvoní telefon, chci, aby ho vzala Ryan.
Příště to zvedneš ty, jo?
Dobře.
Chci vidět, jak zareaguje.
Támhle je voda?
- Jo, je, fajn. - Jo.
Vy pátrejte, já popadnu dech.
- To by mohla být vyhlídka. - Souhlasím.
Tady? Po těch schodech?
Nic tu není!
Ježíši.
- Říkala, že je u vody, ne? - Jo.
Tady jsou klíčové orientační body.
V podstatě to musí být jeden z nich.
- Voláme znovu? - Jo.
Nevíme, kam máme jít. Nemáme na vybranou.
- Volám, můžeme? - Nech ji mluvit.
Bože, už jen kousek.
- Ryan. - Jasně.
- Haló. - Jsi tam?
Počkej. Snažíme se otevřít okno.
- Je to nějaká loděnice. - Máte něco?
- Loděnice? - Loděnice? Něco víc?
- Ne! - Možná červená?
Clan Jetties.
- Co kdyby… - Okna jsou červená z obou stran.
Chtějí víc informací o tom, co to je. Nevím, co jim mám říct.
Musíme otevřít okna. Loděnice na vodě?
Jsme na ostrově, tohle jim moc nepomůže.
- Hledejte červenou. - Okna jsou červená.
Co jít na vyvýšené místo?
Takže stará věž. Pak Color Port.
- Jo. - Můžeme jít dolů.
- Ke Clan Jetties, ne? - Jo.
- Dobře. - Jdeme podél vody.
Zkusme nevolat, dokud to nebude nutný.
- Souhlasím. - Takže věž?
Můžeme k věži dojít?
Musíme být chytří, co znovu zavolat,
až budeme mít lepší výhled na okolí?
- Tahle ulice. - To je ono, támhle.
- Věž. - To je ono!
- Dobře. - Tahle budova. Rovně.
CHRÁM
STARÁ VĚŽ
Můžeme tam nahoru?
Neslyšel jste křičet hlasitou bělošku?
- Ne. - Dobře.
- Jak se dostaneme do Color Port? Tudy? - Tím směrem.
- Přes ulici. - Díky.
Díky moc.
Pohyb.
- Seane, dobrý? - Ne, vůbec.
Fakt jim chci zavolat,
chci pracovat chytřeji, ne tvrději.
- Dobrý tempo? - Jste olympijští atleti.
Hannah teď chce soutěžit a budovat bank, ale teď nás jen vede a my ji následujeme.
Jsme jako psi.
Zpomal.
Jsem starej!
- Do Color Port… - Rozhlížejte se.
Hledejte něco červenýho.
Po schodech nahoru.
Promyslíme, jestli jim zavoláme. Ryan prý viděla červenou. Šup nahoru.
Najděte místo s výhledem dolů.
- Zavoláme jim? - Můžou být na lodi.
Ne. Seane, ztratili jsme 10 tisíc. Dej jim čas otevřít okno.
Sean chtěl pořád telefonovat.
Každý uskutečněný hovor nás stál 5 tisíc.
Pro mě to je, jako bych to platila já. Vím, že tu zůstanu.
Co dělají, že nevolají?
- Nedáme něco na konec? - Patří to k sobě?
- Počkej. - Co třeba… Jo.
Je to dost široký?
Jo!
- Mám to zkusit? Jsem vyšší. - Jo.
To asi není ono.
- To nepůjde. - Ne.
Je to chatrný.
Je to chatrný a tohle je tlustý.
Panebože. Tak jo, Ryan…
- Vidím spoustu… Jsou to přístavní domky? - Podívám se.
- Chceš se podívat? - Jo.
Tak jo.
Vidím hodiny jako Big Ben.
- Hodiny jako Big Ben? - Přesně.
- Hodiny jako Big Ben. - Jo.
Tak jo. Pauza.
Než zavoláme Deanně a Ryan, jakou položíme otázku?
- Jestli vidí přístav. - „Co vidíte?“
„Co vidíte a co je v…“
- „Co vidíte? Detailně.“ - Máme hodinu.
- Můžeme volat? - Jo.
- Fajn. Tři, dva, jedna. - Co je uvnitř?
Nahlas.
Ryan.
- Zvednu to. - Jo.
Dobře. Jsme na vodě. Pevnina je rozhodně za námi.
- Zopakuj to. - Za námi. Vzadu. A na straně…
- Vpravo? Vlevo? - Co vidíte?
Nalevo…
Poslouchej!
Vlevo je socha jako Big Ben.
A domky v přístavu. Jako na kůlech.
Zdá se mi zvláštní, že řekla „socha Big Ben“,
ne „věž s hodinami“ nebo „Big Ben“.
Podezřelé. Rozhodně.
Může nás to stát misi. Může být agent.
Řekla: „Jsme na vodě. Pevnina je za námi.“
- Támhle nebudou. - A viděla sochu.
- Sochu. - A domy?
Něco velkýho ve výhledu, ale já nic nevidím. A mluvila o kůlech?
- Domy na kůlech. Může to být molo. - Dům na kůlech?
Máme lepší výhled na pobřeží,
můžeme to zúžit,
protože na pobřeží jsou obchody.
Domů tam moc není.
Na vodě jsou jen Clan Jetties, ne?
Chci jít ke Clan Jetties,
což je spousta malých loděnic, to ony popisovaly.
Nezapomeňte na sochy. Ty jsou klíč.
- Musíme přímo tudy. - Pojďme.
Hej! Sochy!
Nezapomeňte na sochy!
Hannah!
Chápu. Sochy.
Lidi, tudy.
Říkala, že tyhle domy vidí. Musíme tudy a dolů…
- Hele, okna! - Okna!
Jdeme!
Říkala, že ty domy má nalevo.
Takže jdeme doprava.
Ryan mluvila o soše a domech vlevo.
Na sochu nakonec narazíme.
- Hledej sochu. - Tady?
- Sochu! - Sochu?
- Žádná socha. - Jdeme tudy?
Samá červená. Budou v tý červený budově?
- Možná. - Ta budova támhle?
- Vidíte okna? - Tudy a dolů.
- Okna! - Okna!
Jdeme!
Jak poznáme správný dům?
- Křičte, třeba nás uslyší. - Deanno!
Ryan!
Počkej chvíli.
- Ryan! - Ryan!
Nevidím žádnou sochu.
- My tady umřeme. - Lidi, pojďme k tomu červenýmu domku.
Myslíš, že na konci bude socha?
Ne.
- Žádná socha tu není. - Nic tu není.
Jdeme na konec. Tam zastavíme.
- Taky nevidím sochu. - Jsme špatně.
Deanno!
Ryan!
- Haló? - Haló?
- Hannah! - Slyšela jsi to?
- Jsme tady! - Deanno!
- Slyšíme je! - Máme je!
- Panebože! Deanno! - Hannah!
Deanna řve z plných plic. Musíme je dostat ven.
- Slyšíme vás! - Vydržte! Slyšíme vás! Už jdeme!
Ale milá Ryan?
Nevím, kde jsi předtím viděla sochu.
- Jaká socha? - Co hledáme? Hodiny?
Když koukneš z okna a vidíš budovu s hodinami,
tak to není socha.
To je věž s hodinami.
Hráči, dobrá zpráva je, že pátrání po Ryan a Deanně skončilo.
Špatná zpráva je, že musíte odemknout tři zámky.
Vydržte!
Pátrací týme, musíte odemknout bránu a dveře chrámu.
Ryan a Deanno, musíte si odemknout pouta.
Rychle najděte tři klíče, které odemknou tři zámky,
protože máte jen asi půl hodiny.
Nemáme klíč!
„Pokud je zamčeno, najdete klíče na 18 Lee Jetty.“
Vydržte!
Musíme jít pro klíč!
Kde jsme? Jsme tady na lávce.
- 18 Lee Jetty. - Určitě jsme na Lee Jetty.
Tak jo, jdeme.
Potřebujeme klíč.
- Vidíš klíč? - Ne. Nevidím nic.
- Támhle nic není? - Ne.
Rozhlížím se.
Plechovka, přenosná lednice.
Co?
- Co vidíš? - Klíč.
Kde? Kde ho vidíš?
- Na zdi. D. - Kde?
Támhle. Zelený provázek.
Myslíš, že je od tohohle zámku?
Klíč vypadá nekonečně daleko.
Není šance, že ho dostaneme.
Co tam máš?
Hustý, Ryan!
- Fajn. - Svážeme je.
Máme hák, máme provázky a tyčky.
Musíme ty tyčky svázat,
dát na konec hák a dosáhnout na klíč.
Pospěšte si!
- Lee Jetty, tam určitě jsme. - Musíme na konec.
- Deset! - Devět!
- Jo! - Mám 11!
Jedenáct!
Žlutá!
- Osmnáct! - Pohyb!
Klíče.
Pojďte sem, lidi.
Proč se všichni soustředí na přední část, když je tam i zadní?
Tak jdu dozadu.
Klíče.
Mám ho!
Klíč jsem našla okamžitě.
- Máš ho? - Jo!
- Jak vypadá? - Krásně.
- Brána! - Jeden máme. Nepotřebujeme další?
Ne. Nic dalšího tu není.
Rychle zpátky. Už to bude, lidi.
Jsme blízko. Dáme to. No tak.
Do toho, Deanno! Seber ten klíč!
Zasekl se!
Přitáhni ho k nám! Dělej!
- Vezmu ho. Pusť. - Dobře.
Dobře. Počkej, prosím.
Máme to! Zvládly jsme to!
Dej mi ten klíč!
Máme to!
Tak jo.
Možná bude víc klíčů.
- Běž! - Jo.
- Už jdeme, Deanno a Ryan! - Už jdeme!
Vidím tě, Hannah, vidím tě!
Tady! Pomoc!
Zvládly jsme to.
Daly jsme to.
- To není on. - Otevřete dveře.
Prosím, otevřete ty dveře. Prosím.
Tenhle by měl být správný, ale není.
- Pusťte nás ven. - Asi nemáme správný klíč.
Máme klíč k otevření brány, ale ne dveří.
- Ahoj! - Máte další klíč?
- Cože? Dej mi ho. - Chceš klíč?
Ryan, dej mi ho.
- Dobře. - Pusťte nás ven.
- Snažíme se. - Nejde tam.
Potřebujeme další klíč. Chybí nám klíč. Co nám uniká?
Jděte tam, kde jste ho našli.
- Zpátky na 18 Lee. - Honem!
- Vy to tady prohledejte. - Hledáme.
Vrátíme se.
- Množný číslo. - „Klíče najdete…“
- Musíme zpět do 18. - Zpátky do 18.
Stálo tam „klíče“! Množné číslo!
Propána.
Lidi mě teď budou podezírat!
- Pojďme. Máme čas. - Nemáme.
Máme asi 15 minut, musíme to prohledat. Měli jsme to rozebrat, když jsme tam byli.
Na ceduli se píše „klíče“. Více než jeden klíč.
Muna vběhla dozadu a vzala klíč. My jsme byli vepředu.
Neřešili jsme to. Měli jsme radost z klíče.
Až se tam vrátíme, rozdělíme dům na sekce.
Nebudeme po sobě šlapat, ano?
Klíč.
Kde byl ten první klíč.
Lidi, opatrně, někdo tu bydlí.
Mám ten klíč.
- Vážně? - Co je na něm?
- „Chrám.“ - Jdeme!
Michael ten klíč našel během chvilky.
Moc nechápu, proč ho Muna nenašla napoprvé.
Jdeme. Musíme jít.
Velmi podezřelé, Muno.
Věřím Muně? Věřila jsem jí.
Ale po dnešku spíš ne.
Dobře, pohyb. No tak! Rychle!
- Hej! Hannah! - Máte něco?
Rychle!
No tak.
Otevřete dveře, prosím.
Jeden máme.
Ano! Dobrý!
- Mám to. - Zvedni to.
Jo! Ryan, objetí. Jo.
Když mě ovanul ten mořský vánek,
cítila jsem se svobodná.
Díky. Díky za záchranu.
Bylo to úžasný. Jako bych vyšla z vězení. Málem jsem štěstím brečela.
Potřebuju zpátky na hotel.
- Bolí mě nohy. - Mám dost.
Nejlepší vodítko byly domy a socha jako Big Ben.
- Jaká socha? - O čem to mluvíš?
- Vypadá jako Big Ben. - Big Ben.
To je věž s hodinami.
- To nám vůbec nepomohlo. - Pardon.
Ryan jsem až do únosu nepodezírala.
Bylo to přeřeknutí. Ale je to věc, co musím brát v potaz.
Ahoj, Ari!
Co vidíš?
- Ahoj, lidi. - Ahoj, Ari.
Takže se vám podařilo osvobodit Ryan a Deannu.
- Jo. - Vy jste se odpoutaly.
Našli jste spoluhráčky v tomto chrámu a zbývaly vám jen sekundy.
Do banku jste mohli získat 50 000 dolarů,
ale tři hovory vás stály 15 000 dolarů.
Jasně.
Ale protože jste spoluhráčky našli…
získali jste za tuto misi do banku 35 000 dolarů.
Jo!
- Teď máte 85 000 dolarů. - To je ono.
- Nádhera. - Posouváte se k šesti cifrám.
- Si piš. - Jo.
No, kdybych byl agent
a viděl, jak dobře umíte hledat lidi, začal bych se potit.
Ale potil bych se i jako hráč.
Dnes vás čeká ještě jedna mise, po které přijde vyřazování.
Tohle ale bude trochu jiné.
Domů půjdou dva z vás.
Tohle… Nebere to konce.
Dnes večer odejde třetina skupiny. V sázce ještě nikdy nebylo víc.
Jděte se osvěžit na hotel, kde na vás čeká další mise.
Hodně štěstí, hráči.
- Měj se, Ari. - Čau.
Alespoň jsme dnes něco vydělali.
Nevím, pochybuju o sobě. Lidi nejsou tak týmoví hráči, jak jsem myslela.
Další klíč nikoho nenapadl. Neházejte to na mě.
Muna byla jediná osoba, které jsem věřila. Nemůžu ji vyloučit. Jsem zase na začátku.
A při dvojitém vyřazování se musím fakt snažit, abych tu zůstala.
Co je to?
POZVÁNKA
Lidi, mám pozvánku. Sraz vepředu.
- Ahoj. - Ahoj, lidi.
Ahoj.
- Pozvánka. - Ahoj.
- Tak já to přečtu.
Od Ariho.
„Jeden hráč je zván na oběd se mnou.
Společně vyberte, kdo to bude.
Doporučuji toho, kdo nejvíc přidává do banku.
Vybraný hráč ať dorazí do baru Manchu.
Tak zatím. Ari.“
Musíme se rozhodnout.
Myslím, že půjde o volbu mezi penězi a výjimkou.
Měla bych jít já. Nikdy jsem tak nevolila. Jsem důvěryhodná. Přidávám do banku.
Já vždycky přiznal, když jsem chtěl výjimku.
- To jo. - A šel jsem po ní.
Pokud mě dnes vyberete
a bude to volba mezi výjimkou a penězi, přidám peníze do banku.
Michaelovi nevěřím ani slovo.
- Vybral by sis výjimku. To víme. - Nechci, aby tam šla Muna.
Trochu si tě hlídám, byla bych radši, abys to vynechala.
Jestli to nevadí.
Vadí, ale…
- Taky bych ji tam neposlal. - Po tom s klíčem asi hlas nedostane.
Nevěřím nikomu, hlavně ne Muně,
protože nenašla klíč.
Pokud při dvojitém vyřazování nemáte výjimku a nejste agent,
máte 50% šanci, že jdete domů.
Omlouvám se, ale nebudu riskovat s někým, komu možná nevěřím.
Musí to být někdo, kdo chce na 1 000 % přidávat do banku.
Měla bych to být já.
Nedávno jsem změnila přístup, jsem tu kvůli penězům.
Proč myslíš, že bys měla jít?
Nechci, aby měl kdokoli výjimku. Ani já ne.
O peníze mi jde víc než o výjimku. Byla by hloupost mě tam neposlat.
Ale jestli chcete risknout někoho jiného, tak prosím.
Věřím, že ti teď jde o peníze.
- Chcete hlasovat? - Budeme hlasovat.
Nikomu z vás nevěřím. Ale myslím, že kdyby Hannah vzala další výjimku,
uškodilo by jí to, takže volím Hannah.
- Já volím Deannu. - Já asi volím Munu.
Hlas pro Deannu, pro mě a pro Munu.
Asi…
- Asi vyberu Hannah. - Hlasuju pro Hannah.
Beru Hannah.
Vyhrává většina.
Hannah, jsi vybraná hráčka.
- Peníze, Hannah. - Bav se.
- Peníze, Hannah. - Peníze.
- Opatruj se. Užij si oběd. - Díky.
Fakt se mi ulevilo, že vybrali mě, protože jim nevěřím.
Vím, že každý z nich by dal přednost výjimce.
- Cítíme se ohrožení. - Jo.
Komu věříme o fous víc než ostatním?
Obvykle nevěřím nikomu.
- Ale Hannah je o chlup výš. - Chlup.
O 0,00001 % výš.
Hannah udělá, co prospěje jí. Nevím, jestli vezme peníze.
Patří k nejchytřejším lidem tady.
Jo. Souhlasím. Může otočit a udělat cokoli.
- Nejsem připravená skončit. - Snad udělá správnou věc.
Ale myslím, že prostě hraje,
takže nakonec udělá, co prospěje jí.
Muna je zpátky na seznamu podezřelých a k tomu nás čeká dvojité vyřazování.
Takovou úzkost z kvízu jsem už dlouho necítila.
Chci peníze.
Ale pravděpodobnost je proti mně, mohla bych odejít.
Nechci se rozhodnout špatně.
Hannah.
Ari.
Ahoj.
Posaď se ke mně.
Tohle je hodně nóbl.
Zásluhy za přípravu si připsat nemůžu, vše připravil agent.
Agent zvolil, co je v košíku číslo jedna, dva, tři, čtyři a pět.
Ježíši.
Dobře.
Podívej se na pět chodů.
Máš tam 1 000 dolarů do banku, 20 000 dolarů do banku,
opravu v kvízu,
kde bude opravena jedna z chybných odpovědí,
výjimku,
ta tě bezpečně dostane do další fáze dobrodružství,
a konec hry.
To odejdeš s prázdnýma rukama.
Můžeš otevřít jakékoli číslo a rozhodnout se, že bereš, co je uvnitř,
nebo to odmítneš a přejdeš k jinému košíku s nadějí, že najdeš něco lepšího.
Čím více košíků otevřeš,
tím větší šance na objevení konce hry.
Pokud se to stane, mise končí a ty odejdeš s prázdnou.
Náš šéfkuchař, agent, mě požádal, abych ti předal vzkaz.
Super.
„Těch 20 000 dolarů je pod číslem dva.“
Myslíš, že ti agent říká pravdu?
Nejspíš ne.
Kdybych byla agent, asi bych o penězích lhala.
Nevím, co je v košíku číslo dva, ale řekla bych, že peníze to nebudou.
Myslím, že ve dvojce je buď 20 000, nebo konec hry.
Myslím, že si myslí, že si budu myslet, že lže.
A že vyberu jiný košík.
Dej si na čas, promysli si to.
Dobrá.
Asi si vyberu číslo tři.
- Košík číslo tři. - Košík číslo tři.
A důvod?
Ve dvojce je buď konec hry nebo 20 000.
A konec hry asi riskovat nechci.
Je to tvé konečné rozhodnutí?
Mé rozhodnutí je košík tři.
Hannah…
Co sis asi objednala?
- Jaký je to pocit? - Je to dobrý pocit.
Dvacet tisíc dolarů.
Instinkt.
Peníze mě k sobě volají. Je to divný. Jako by mě přitahovaly.
No…
V jednom z košíků je výjimka.
Pokud chceš, můžeš ji zkusit získat.
A můžu ti říct,
že je to poslední výjimka, která se ve hře objeví.
A může být tvoje.
A teď máš na výběr.
Hrát…
a zkusit se dostat blíž k tomu, že získáš bank.
Nebo do toho banku přidat 20 000 dolarů.
Poprvé za celou dobu byste byli na šestimístné částce.
Myslím, že se v tuhle chvíli shodneme, že výjimka stojí víc než 20 tisíc.
Nevím. Čeká nás dvojité vyřazování.
Samozřejmě chci výjimku. Ale potenciální výhra 100 tisíc nebo víc
zní taky dost dobře.
Agent mi dal ještě další vzkaz.
Výjimka je pod číslem čtyři.
Skvělý.
Předpokládám, že jsem tuhle nápovědu dostala,
protože jsem otevřela peníze.
A agent se mě teď znovu snaží připravit o těch 20 tisíc.
Když se ke skupině vrátím s výjimkou, asi mi to nikdy neodpustí.
Ale dva odejdou a jeden je agent, takže se budu omlouvat jen dvěma lidem.
Je to těžká volba.
Musím vyhrát. Jít domů nepřipadá v úvahu.
Dostala jsem se hrozně daleko.
Do cíle už zbývá jen takový kousek. Nemůžu jít domů.
Je to hra jednotlivců.
Takže…
Musím udělat, co prospěje mně.
Asi si vyberu…
AGENT
PŘÍŠTĚ UVIDÍTE
Vše směřuje k téhle chvíli.
- Jaký byl oběd? - Zajímavý.
Když si myslíte, že víte, co se stane…
Kdo z těch lidí je agent?
- Pojďme si vydělat! - Kdo je to podle ostatních?
- Nikomu nevěř. - Ne!
To bylo jasný.
A nejsem to já?
Agente, odhal se.
Cože?
Překlad titulků: Tomáš Slavík