‫ההחלטות שקיבלו מונא ושון במהלך המשא ומתן‬
‫ישפיעו על מידת ההצלחה‬ ‫של כל צוות במשימה הזאת.‬
‫מכיוון שבמעטפה של שון היה פטור,‬
‫הצוות שלו יקבל פטור רק אם מונא תבחר בכסף.‬
‫עם זאת, אם גם מונא בחרה בפטור,‬
‫שני הצוותים יצאו בלי כלום.‬
‫בלי כסף ובלי פטורים.‬
‫שנראה מה יש במעטפה של מונא?‬ ‫-למה לא?‬
‫אני מרגיש שגברתי עליה.‬
‫אני באמת חושב שמונא תבחר בכסף.‬
‫אנחנו נקבל את הפטור הזה.‬
‫פטור נוסף.‬ ‫-כן.‬
‫הלם.‬ ‫-מה? אין מצב!‬
‫למרות שהוא חושב שהוא מסובב אותי‬ ‫על האצבע הקטנה שלו, הוא לא.‬
‫רציתי לבחור בכסף, אבל אני לא סומכת על שון.‬
‫- מונא‬ ‫מהנדסת תוכנה -‬
‫אז לא בחרתי בכסף.‬
‫זה רק מחזק את החשד שלי ששון הוא החפרפרת.‬
‫נראה שלמדתם שאינכם יכולים לבטוח זה בזה.‬
‫וכתוצאה מכך, המשימה הזאת נכשלה.‬
‫אין כסף, אין פטורים,‬
‫וכולכם תהיו מועמדים להדחה בשאלון הערב.‬
‫בהצלחה.‬
‫באמת רציתי את ה-50,000 דולר.‬
‫פשוט לא האמנתי שגם אתה באמת תרצה בהם.‬
‫אבל שון, זו הייתה הצגה מרשימה.‬
‫מגיע לך שאפו רציני,‬ ‫כי העיניים שלך ממש התחילו לדמוע.‬
‫אפילו חשבתי לרגע שהצלחתי להפיל אותך.‬
‫את טובה.‬
‫מייקל היה המטרה מספר אחת שלי,‬ ‫אבל אחרי השיחה עם מונה,‬
‫אחרי ניהול המשא ומתן‬ ‫והגילוי שכל צעד שהיא עושה מחושב,‬
‫ייתכן שאני טועה.‬
‫רק שתדעו, אילו כולנו בחרנו בכסף,‬
‫כולנו היינו באותה סירה,‬
‫אבל עם 50 אלף נוספים.‬
‫אבל זו סירה טובעת.‬ ‫-זה מטופש כל כך.‬
‫- האנה‬ ‫יועצת שיווק -‬
‫כולם כאן שונאים כסף. כולל אני.‬
‫לא יהיה הרבה כסף אם לא נתחיל לעבוד יחד.‬
‫שחקנים, היום שלכם באיפוה לא היה מוצלח,‬
‫והוא לא ישתפר עבור אחד מכם הערב,‬
‫כי השחקן שיודע הכי פחות על החפרפרת‬
‫עומד להיות מודח.‬
‫שלום, שחקנים.‬
‫שלום.‬ ‫-היי, ארי.‬
‫זה היה יום טוב לחפרפרת.‬
‫אל תגיד את זה.‬ ‫-יכולתם להרוויח 80,000 דולר היום.‬
‫הרווחתם 10,000 דולר.‬
‫אחד משבעתכם הוא החפרפרת.‬
‫לא משנה מי החפרפרת. מי משחק למען הקבוצה?‬
‫יכולתם לשבת כאן‬ ‫עם מספר זהה של פטורים, אפס…‬
‫אכן.‬ ‫-בנוסף ל-50,000 דולר.‬
‫כן.‬ ‫-את מי אתם מאשימים?‬
‫אני מרגיש שהאנשים שפתחו את הדלת לאנוכיות,‬
‫אנשים שעדיין כאן, האנה ומונא, היו…‬
‫מצטער, הספירה לאחור.‬ ‫-זה קורע מצחוק, ניש.‬
‫הספירה לאחור. זה התחיל שם.‬ ‫שם התחילה האנוכיות.‬
‫אני עדיין על הכוונת של כולם,‬
‫כי הייתי הראשונה שלקחה פטור,‬
‫וזה היה ממש מזמן.‬
‫אבל עכשיו סיימתי עם כל המשחקים,‬
‫ואני רוצה להבין מי החפרפרת‬ ‫ולהוסיף כסף לקופת הפרס.‬
‫אני מאשימה את מי שפתאום כולם שכחו ממנו,‬
‫וזה ניש.‬
‫לא שכחתי את ה-59,000 דולר.‬ ‫-אף אחד לא שכח.‬
‫סגנון המשחק שלך מעניין מאוד.‬ ‫למען האמת, הוא גאוני.‬
‫מנהיג הקבוצה בהתחלה. מנהיג…‬
‫ואז 60,000 דולר במקרה.‬ ‫-ואנחנו נכשלים בכל פעם.‬
‫ובכל זאת…‬ ‫-רגע אחד. לא.‬
‫ניצחנו בכל פעם שהובלתי.‬
‫מי את שתתקפי אותי, מונא?‬
‫אני לא חושב שזה הוגן שהיא מאשימה אותי.‬
‫לא ברור אם היא מנסה להסיט את החשד ממנה‬ ‫על ידי כך שהיא מפנה אותו אליי.‬
‫אולי היא החפרפרת,‬ ‫וזו תוכנית המשחק המושלמת.‬
‫זה עורר בי חשד כלפיה, אפילו יותר.‬
‫שחקנים, בואו נגלה מה אתם יודעים.‬
‫זה הזמן לגשת לשאלון.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫- שם: ניש -‬
‫אני בטוח בעצמי לקראת השאלון הזה.‬
‫- באיזה רכב הייתה החפרפרת? -‬
‫מונא בהחלט יכולה להיות החפרפרת.‬
‫היא הוכיחה שהיא שקרנית נהדרת.‬
‫אבל האנה היא שחקנית‬ ‫שמנסה לקחת שליטה במשחק.‬
‫כדאי שניקח את הדג.‬ ‫-אני נוטה לטיגריס.‬
‫בואו ניקח את הדג.‬
‫כי זה מה שהחפרפרת הייתה עושה.‬
‫- מי החפרפרת? -‬
‫עבדתי בצמוד למייקל במשימות האחרונות.‬
‫הוא הפך להיות אחד מהחשודים העיקריים שלי.‬
‫"בפנים יש רמז שיעזור לכם להצליח.‬
‫"אם תפתחו אותו, זה יעלה לכם 5,000 דולר."‬
‫מייקל רצה לפתוח את הרמז.‬
‫מייקל רצה לחתוך את החוט הצהוב.‬
‫בדיוק מה שהחפרפרת הייתה עושה.‬
‫לא נותרו הרבה שאלונים.‬
‫אני בהחלט צריכה לצמצם את הרשימה שלי.‬
‫מייקל וניש הם שני החשודים העיקריים שלי.‬
‫תחתכי את הצהוב.‬
‫אמרנו שזה הכחול!‬
‫אמרת כחול, אז חתכנו את הצהוב.‬
‫יש תירוץ בכל פעם שמייקל לא מצליח במשימה.‬
‫והתפקיד העיקרי של החפרפרת‬
‫הוא להוציא כסף מהקופה בעקביות.‬
‫ויתרת הרגע על כל דולר שהיה לנו.‬
‫אז ניש הוכיח את זה.‬
‫אני רוצה שאחד מהם ילך הביתה‬
‫כי זה יפסול את אחד החשודים שלי.‬
‫- השאלון הושלם -‬
‫שוב הגענו לזמן הזה של הערב.‬
‫התשובות שלכם לשאלון נספרו,‬ ‫ויש לנו את התוצאות.‬
‫עכשיו הגיע הזמן לגלות מי ילך הביתה.‬
‫הראשון הוא מייקל.‬
‫הבאה…‬
‫דיאנה.‬
‫נזקקתי לפטור כדי להיות מוגן.‬
‫מונא.‬
‫אבל מונא ערערה אותי.‬
‫אני לא יודע. אין לי ביטחון. אין לי.‬
‫זה יכול להיות סוף המשחק שלי.‬
‫הבא…‬
‫הוא שון.‬
‫- שם: שון -‬
‫- שון -‬
‫תודה לאל.‬
‫ניש.‬
‫- שם: ניש -‬
‫- ניש -‬
‫בחיי, אני כועס כל כך.‬
‫זה מבאס. זה ממש מבאס.‬
‫ניש, האור אדום.‬
‫המסע שלך מסתיים פה.‬
‫עשית עבודה מדהימה.‬ ‫-אני מעריך את זה.‬
‫כן, זה קשה.‬ ‫-כן.‬
‫לא חשבתי שאפסיד.‬
‫זימנתי את הניצחון כל כך הרבה זמן.‬
‫באמת לא חשבתי שזה יהיה אני,‬
‫ואם זה יהיה אני,‬ ‫לא חשבתי שזה יקרה לפני הגמר.‬
‫לא, הוא היה שחקן טוב.‬ ‫הוא באמת היה. ראוי לתת לו קרדיט.‬
‫הוא השתדל לא לחשוף את הקלפים שלו.‬ ‫-לגמרי.‬
‫אבל החלק הכי מטורף‬ ‫זה שהוא בכלל לא הגיע לסוף,‬
‫אבל לקח המון כסף.‬
‫הודחתי, כי ברור שאני לא יודע מי החפרפרת.‬
‫אבל הרשמת אותי, מי שלא תהיי.‬
‫ביי ביי.‬
‫היינו 12, ועכשיו יש שישה.‬
‫אנחנו מתקרבים לסוף עם כל יום שעובר,‬
‫והאסטרטגיה מתפתחת כל הזמן.‬
‫אני אשלח לו בקשה ל-60,000 דולר כשאנצח.‬
‫אם אני אנצח, אני רוצה שיהיה כסף בסוף.‬
‫לכן חשוב שאתמקד בלקיחת שליטה על המשחק הזה.‬
‫- החפרפרת -‬
‫ששת השחקנים הנותרים נסעו צפונה‬
‫ומתעוררים באי ההיסטורי פננג.‬
‫- האי פננג -‬
‫הם מנסים לצוד‬ ‫את החבלן שבחבורה במשך שבועות,‬
‫אז הגיע הזמן למשימה‬
‫שתבדוק עד כמה הם באמת‬ ‫שיכללו את יכולות החיפוש הללו.‬
‫אני הראשון שהתעורר היום?‬
‫בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, האנה. איך ישנת?‬ ‫-ממש טוב. אלוהים.‬
‫המלון הזה ממש מקסים.‬
‫בשלב הזה, היעד העיקרי שלי‬ ‫הוא להגדיל את הקופה.‬
‫אני רואה את עצמי זוכה בכולה.‬
‫תצטרף אלינו.‬
‫בהחלט.‬ ‫-ארוחת בוקר משפחתית.‬
‫אני מוזמן?‬
‫אבל קבוצת האנשים הזאת מייאשת.‬
‫האחריות להגדיל את קופת הפרס‬ ‫נופלת עליי ועל עוד כמה.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-הנה היא. טוב, מלכה.‬
‫אני סומכת על מונא.‬
‫היא בהחלט משחקת למען הקבוצה.‬
‫למרות שמונא מאחרת לכל דבר, אז…‬
‫איך הגעת לפני ראיין ודיאנה?‬ ‫זה אף פעם לא קרה.‬
‫איזו ישירות.‬
‫מונא פתאום יורדת,‬
‫וכולנו יודעים שהיא מהאחרונות‬ ‫להגיע לארוחת הבוקר.‬
‫אז אני מרגיש שמשהו מתרחש.‬
‫ראיין ודיאנה לוקחות את הזמן הבוקר.‬
‫איפה הן?‬
‫- שעתיים קודם לכן -‬
‫שנלך להעיר אותן?‬
‫אני אלך לבדוק מה קורה עם די.‬
‫בוקר טוב, שחקנים.‬ ‫-שלום.‬
‫בוקר טוב, ארי.‬ ‫-בוקר טוב, ארי.‬
‫דיאנה וראיין נחטפו.‬
‫הן נבחרו באקראי‬ ‫להיות מוסתרות במקום כלשהו על האי הזה.‬
‫ברצינות?‬
‫תצטרכו לצאת למשימת חיפוש והצלה.‬
‫הנה זה בא.‬
‫אם תמצאו ותשחררו את דיאנה וראיין,‬
‫תוכלו להוסיף 50,000 דולר לקופה שלך.‬
‫בסדר.‬ ‫-קדימה.‬
‫אין לכם זמן לדפוק על כל דלת, נכון?‬
‫למרבה המזל, תוכלו ליצור איתן קשר‬
‫באמצעות טלפון שאתן לכם‬ ‫שיסייע לכוון אתכם למיקום שלהן.‬
‫אבל כל שיחה…‬
‫לא.‬
‫תעלה 5,000 דולר מסכום הזכייה שלכם היום.‬
‫נכון? מטורף.‬ ‫-חמשת אלפים?‬
‫והשיחה תתנתק כעבור 15 שניות.‬
‫יש לכם שעתיים.‬
‫אתם מוכנים?‬
‫כן.‬ ‫-קדימה.‬
‫כנראה אין לכם מספיק זמן‬ ‫לסיים את ארוחת הבוקר, סליחה.‬
‫תכניסי את הביס האחרון!‬
‫הזמן שלכם מתחיל עכשיו.‬
‫בואו נזוז.‬
‫בסדר.‬ ‫-טוב!‬
‫בואו נעשה את זה!‬ ‫-טוב, בואו נוציא את המפה.‬
‫שנביט קודם במפה?‬ ‫-כן. נבין לאן צריך ללכת.‬
‫שחקנים, האי פננג משתרע על פני 295 קמ"ר.‬
‫אבל מאחר שאתם נעים ברגל, אתן לכם מפה‬
‫שמצמצמת את המיקום האפשרי של דיאנה וראיין‬
‫לשטח של עשרה קמ"ר בלבד.‬
‫יש את מקום המגורים שלנו.‬ ‫-כן.‬
‫יש מקדש, שוק לילה.‬
‫אני מציעה שנלך לפורט קורנווליס‬ ‫ונשתמש שם במשקפת,‬
‫כי זה בניין גבוה.‬
‫אנחנו לא יודעים מה לחפש.‬
‫ידוע לנו שכל שיחת טלפון עולה 5,000 דולר.‬
‫שון מחזיק בטלפון,‬
‫ואני רוצה לראות כמה פעמים‬ ‫שון ירצה לעשות שיחת טלפון.‬
‫- מקום מגורים -‬
‫- מקדש -‬
‫- הצוות החטוף‬ ‫ראיין, דיאנה -‬
‫שחקניות, הסירו את המסכות.‬
‫ראיין…‬
‫דיאנה, ראיין…‬ ‫-ראיין?‬
‫חברי הצוות מחפשים אתכן.‬
‫הם יכולים להתקשר אליכן‬ ‫בכל רגע נתון באמצעות הטלפון,‬
‫אבל עליכן למסור להם פרטים על המיקום שלכן.‬
‫הנה הטלפון.‬
‫יש לכן גישה לכל פריט‬ ‫שיוכל לשמש אתכן לזיהוי מיקומכן‬
‫ולשחרר את עצמכן…‬ ‫-אנחנו חייבות לצאת.‬
‫כל עוד תבחנו היטב את סביבתכן‬
‫ותעבדו יחד.‬
‫את רואה מפתח?‬ ‫-יש לי מנעול.‬
‫יש לי מנעול.‬
‫לא נצליח להתקדם למרחק רב.‬ ‫-לא.‬
‫את חושבת שיש להם‬ ‫את המפתחות שנועדו לשחרר אותנו,‬
‫והם רק צריכים להביא אותם?‬
‫חשוך.‬
‫תראי אם… לכי לשם. בואי נסתכל על הטלפון.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫טוב, הטלפון מחובר.‬
‫אני אלך עכשיו. בואי איתי.‬ ‫-בסדר.‬
‫בואי איתי.‬ ‫-זה הכי רחוק שאני יכולה.‬
‫השרשרת מקובעת לרצפה,‬
‫לכן כשראיין מתרחקת,‬ ‫את מוצאת את עצמך מכופפת בתנוחות מוזרות.‬
‫אין מצב שהזווית הזו מחמיאה לי.‬
‫אבל אז קלטתי‬ ‫שאפשר לראות מבעד ללוחות הרצפה, וראיתי מים.‬
‫אנחנו בבית סירה כלשהו.‬
‫כן.‬ ‫-נכון, ראיין?‬
‫טוב.‬
‫אני לא רוצה לבזבז כסף כבר עכשיו,‬
‫אבל האם כדאי שנעשה שיחה‬
‫כדי להבין מה הן רואות, שומעות, מריחות?‬
‫אנחנו חייבים.‬ ‫-לעשות שיחה ראשונית.‬
‫לקבל מושג מה הן רואות.‬
‫כן. אנחנו חייבים.‬ ‫-בסדר.‬
‫אולי כדאי שניתן להן קצת זמן?‬ ‫ייתכן שהם צריכות לפתור משהו.‬
‫לבחון את הסביבה. כן.‬ ‫-כן.‬
‫אין לנו כלום.‬
‫אני מרגיש שאנשים מבזבזים זמן.‬
‫מייקל כזה, "אין צורך בשיחת טלפון".‬
‫טוב, אז לאן נלך?‬
‫הן יוכלו לראות רק את מה שיש בפנים.‬
‫אבל אם הן יכולות להריח משהו, כמו ים, או…‬
‫אם זה מקדש, ונוכל לראות דברים רוחניים.‬
‫צריך להזדרז. לא ברור‬ ‫אם הן מודעות למגבלה של 15 שניות.‬
‫תזדרזו.‬
‫אני מוכן לבזבז 5,000 כדי לפחות להשיג משהו.‬
‫איך מוצאים מישהו עם מפה בלבד?‬
‫כן.‬ ‫-השיחה הראשונה מתבצעת.‬
‫נשים על רמקול.‬
‫- ערך המשימה‬ ‫50,000 דולר -‬
‫טלפון!‬ ‫-תעני לטלפון.‬
‫אני לא יכולה. אני צריכה שאת…‬
‫תעני לטלפון.‬
‫זה תקוע על משהו.‬
‫הלו?‬ ‫-יש לך 15 שניות.‬
‫יש לך… את שומעת אותי?‬
‫היי, יש לי 15 שניות, כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה את רואה, מה את שומעת ומה את מריחה?‬
‫טוב, אני חושבת שאנחנו על מים.‬
‫כן.‬
‫זה היה 15 שניות?‬
‫כן, זו התחלה טובה.‬ ‫-מים.‬
‫אנחנו צריכים ללכת לפאתי העיר.‬
‫כל דבר ביבשה יהיה בזבוז,‬ ‫אז בואו ננסה לחפש איפה שיש מים.‬
‫המשקפת היא בטח תצפית שמאפשרת לראות דברים,‬
‫אז אני חושב‬ ‫שכדאי שנלך קודם לפורט קורנווליס,‬
‫נתקשר אליהן כדי לבדוק מה הן רואות.‬
‫כי אולי משם תהיה לנו‬ ‫ראות טובה יותר על המים.‬
‫בסדר. מתאים.‬ ‫-בסדר.‬
‫נרוץ. בואו ניקח ימינה.‬ ‫-בואו ניקח ימינה.‬
‫כשהמשימות מתחילות והאדרנלין זורם,‬
‫קשה מאוד לחשוב על משהו אחר מלבד הכסף.‬
‫אני רוצה להוסיף כמה שיותר כסף לקופה,‬
‫אבל שעתיים הן לא הרבה זמן במשימה.‬
‫מעתה והלאה אני מתכוונת לתפוס פיקוד,‬
‫לוודא שהקבוצה תמיד תהיה בתנועה.‬
‫היי. היי!‬
‫טוב, מונא, בואי נתמקד במשימה‬ ‫במקום לשחק עם הציפורים.‬
‫אני אצליח לפתוח את החלון?‬
‫ייתכן שנוכל לתת תיאור טוב יותר‬ ‫אם נוכל להביט החוצה.‬
‫את רוצה שאנסה?‬ ‫-בסדר.‬
‫בואי ננסה את זה. בסדר.‬
‫קדימה. כן.‬
‫אני לא מגיעה.‬
‫אולי יש שם נקודת ציון,‬ ‫או משהו שנוכל למסור להם‬
‫כדי לומר להם איך למצוא אותנו.‬
‫לפני שיתקשרו אלינו שוב,‬ ‫אנחנו חייבות לפתוח את החלונות.‬
‫זה חייב להיות זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב.‬
‫את מצליחה?‬ ‫-כן, אני חושבת שכן.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אנחנו בטח נוכל להגיע לשם.‬
‫לא.‬ ‫-עכשיו תדחפי את השרשרת.‬
‫תדחפי אותה עד הסוף.‬
‫זה… לא, זה… הצלחתי!‬
‫טוב, עכשיו…‬
‫זה יהיה החלק הקשה.‬
‫חכי רגע. רגע.‬
‫אני לא רואה כלום. הזיעה נכנסת לעיניים שלי.‬
‫עבדתי עם ראיין בעבר במשימת השוד,‬ ‫אבל לא יצא לנו לשתף פעולה כצמד.‬
‫רוצה לנסות, מותק?‬ ‫-כן.‬
‫את רוצה?‬ ‫-תני לי לנסות.‬
‫תמיד כדאי לתת הזדמנות לשותפה שלך,‬
‫כדי לראות איך היא מתנהגת.‬
‫אני לא חושבת שזה יעבוד.‬
‫כשהטלפון יצלצל שוב, אני רוצה שראיין תענה.‬
‫תעני בפעם הבאה, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫כי אני רוצה לראות איך היא תגיב.‬
‫- פורט קורנווליס -‬
‫זה מים שם?‬
‫אכן, בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫אתם תחקרו. תנו לי להסדיר את הנשימה.‬
‫יכול להיות שזו התצפית.‬ ‫-גם אני חושב כך.‬
‫כאן? במעלה המדרגות?‬
‫אין כלום!‬
‫לעזאזל.‬
‫היא אמרה שהיא ליד מים, נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫אז יש לנו כאן נקודות ציון מרכזיות‬
‫שבמובן מסוים אומרות שמדובר באחת מהן.‬
‫שנתקשר אליהן שוב?‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו לא יודעים לאן צריך ללכת,‬ ‫אז אין לנו ברירה.‬
‫טוב, אני מתקשר. מוכנים?‬ ‫-תן לה לדבר.‬
‫אלוהים, זה קרוב כל כך.‬
‫ראיין.‬ ‫-אני עונה.‬
‫הלו.‬ ‫-את שם?‬
‫רגע, אני… אנחנו מנסות לפתוח את החלון.‬
‫אנחנו בסוג של בית סירה.‬ ‫-יש מידע כלשהו?‬
‫בית סירה?‬ ‫-בית סירה? יש רמזים?‬
‫לא!‬ ‫-אדום, אולי?‬
‫"קלאן ג'טי."‬
‫טוב, אז אולי…‬ ‫-ייתכן שהחלונות אדומים משני הצדדים.‬
‫הם רוצים עוד מידע על מה שזה.‬ ‫אני לא יודעת מה להגיד להם.‬
‫אנחנו חייבות לפתוח את החלונות,‬ ‫כי הרי זה בית סירה על מים.‬
‫אנחנו על אי.‬ ‫זה לא ממש יעזור להם למצוא אותנו.‬
‫אז תחפשו אדום.‬ ‫-היא אמרה שהחלונות אולי אדומים.‬
‫אולי נוכל למצוא‬ ‫נקודת תצפית כדי להביט מלמעלה.‬
‫נלך למגדל השעון הישן ואז ל"קולור פורט".‬
‫כן.‬ ‫-ואז נוכל להמשיך למטה.‬
‫לכיוון בקתות ה"קלאן ג'טי".‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬ ‫-קדימה. תנועו לאורך המים.‬
‫בואו לא נשתמש בשיחת טלפון נוספת‬ ‫עד שבאמת נצטרך.‬
‫אני מסכימה.‬ ‫-טוב, מגדל השעון?‬
‫אפשר ללכת למגדל השעון או לא?‬
‫חשוב שנהיה חכמים. אני חושבת שנעשה עוד שיחה‬
‫ברגע שנבין טוב יותר‬ ‫איפה אנחנו ומה נמצא סביבנו.‬
‫זה אמור להיות ברחוב הזה.‬ ‫-זהו זה. השעון שם.‬
‫השעון נמצא כאן.‬ ‫-זהו זה!‬
‫בסדר.‬ ‫-הבניין הזה, תמשיכו ישר.‬
‫- מקדש -‬
‫- מגדל השעון הישן -‬
‫מותר לנו לעלות לשם?‬
‫שמעת צרחות של אישה לבנה קולנית?‬
‫לא.‬ ‫-טוב. הבנתי.‬
‫איך מגיעים ל"קולור פורט"?‬
‫פשוט להמשיך בכיוון הזה?‬ ‫-זה כאן.‬
‫מעבר לרחוב‬ ‫-מעולה. תודה.‬
‫תודה רבה.‬
‫בזריזות.‬
‫שון, אתה מסתדר?‬ ‫-אני לא מסתדר.‬
‫אני באמת רוצה לעשות את שיחת הטלפון,‬
‫כי אני רוצה לעבוד‬ ‫בצורה חכמה יותר, לא קשה יותר.‬
‫זה קצב טוב?‬ ‫-בסדר! ספורטאים אולימפיים שכמוכם.‬
‫האנה הגיעה להתחרות ולהגדיל את הקופה,‬
‫אבל האנה פשוט מובילה אותנו,‬ ‫ואנחנו פשוט עוקבים.‬
‫אנחנו כמו כלבים.‬
‫תאטו.‬
‫אני זקן!‬
‫- קולור פורט -‬
‫לתוך "קולור פורט"…‬ ‫-מסתכל ימינה ושמאלה.‬
‫טוב, תחפשו גם משהו אדום.‬
‫תעלו במדרגות מכאן,‬
‫ואז נשקול מחדש את האפשרות להתקשר אליהן.‬
‫ראיין אמרה שהיא רואה אדום. בואו נעלה.‬
‫חבר'ה, בואו נמצא נקודה תצפית שמשקיפה למטה.‬
‫שנתקשר לבדוק לגבי החלון?‬ ‫-הן אולי על סירה.‬
‫שון, כבר בזבזנו עשרת אלפים.‬ ‫תן להן זמן לפתוח את החלון.‬
‫שון התעקש לעשות שיחת טלפון,‬
‫וכל שיחת טלפון שנעשה תעלה לנו 5,000 דולר.‬
‫מבחינתי, זה יורד מהכיס שלי,‬ ‫כי ברור לי שאגיע לסוף.‬
‫אני רוצה לדעת מה הם עושים.‬ ‫הם לא התקשרו שוב.‬
‫נוכל לשים משהו בקצה…‬ ‫-הם נכנסים יחד?‬
‫רגע.‬ ‫-רגע, מה עם… כן.‬
‫הם עבים מספיק?‬
‫כן!‬
‫רוצה שאנסה? אני גבוהה יותר.‬ ‫-כן. הנה.‬
‫לא נראה לי שככה.‬
‫זה לא יעבוד.‬ ‫-כן.‬
‫זה דק מדי.‬
‫זה דק מדי, וזה עבה מדי.‬
‫אלוהים. טוב, ראיין…‬
‫אני רואה כמה…‬ ‫אני לא יודעת מה אלה, בתי מזח?‬
‫תני לי לראות.‬
‫רוצה להסתכל?‬ ‫-כן, אני אסתכל.‬
‫טוב.‬
‫יש שעון שנראה כמו הביג בן.‬
‫שעון שנראה כמו הביג בן?‬ ‫-שעון שנראה כמו הביג בן.‬
‫שעון שנראה כמו הביג בן.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, פסק זמן.‬
‫לפני שנתקשר לדיאנה ולראיין,‬ ‫מה אנחנו רוצים לשאול?‬
‫אם הן רואות נמל.‬ ‫-הייתי שואל, "מה אתן רואות מולכן"?‬
‫"מה אתן רואות ומה יש ב…"‬
‫תגיד, "מה אתן רואות? תפרטו לנו".‬ ‫-נותרה כשעה.‬
‫מוכנים לשיחה?‬ ‫-כן.‬
‫טוב. בעוד שלוש, שתיים, אחת.‬ ‫-מה יש בפנים?‬
‫רמקול.‬
‫ראיין.‬
‫אני עונה.‬ ‫-כן.‬
‫טוב. אנחנו על מים. היבשה ללא ספק מאחורינו.‬
‫חזרי שנית.‬ ‫-מאחורינו, מאחור. ובצד אחד…‬
‫מימין? משמאל?‬ ‫-מה את רואה?‬
‫משמאל, הם…‬
‫תקשיבו!‬
‫משמאל, יש פסל של הביג בן,‬
‫ועוד בתים על המזח, על כלונסאות.‬
‫זה מוזר בעיניי שהיא אמרה "פסל של הביג בן",‬
‫במקום "מגדל שעון", או אפילו "הביג בן".‬
‫זה היה מחשיד מאוד. בהחלט.‬
‫וזה עלול לעלות לנו במשימה,‬ ‫כי ייתכן שהיא החפרפרת.‬
‫ראיין אמרה,‬ ‫"אנחנו על מים, היבשה מאחורינו".‬
‫הן לא יהיו שם.‬ ‫-היא אמרה שהן ראו פסל.‬
‫פסל.‬ ‫-ושיש בתים?‬
‫משהו גדול שיתגלה לנו מול העיניים,‬
‫אבל אני לא רואה כלום.‬ ‫והיא הזכירה כלונסאות, נכון?‬
‫בתים על כלונסאות. ייתכן שזה המזח.‬ ‫-בית על כלונסאות?‬
‫עכשיו כשיש לנו מבט טוב יותר על קו החוף,‬
‫נוכל לצמצם את זה,‬
‫כי יש חנויות לאורך כל קו החוף.‬
‫אין הרבה בתים.‬
‫יש רק בקתות "קלאן ג'טי" על המים, נכון?‬
‫אני רוצה שנלך ל"קלאן ג'טי",‬
‫שזה אוסף של בתי סירה קטנים,‬
‫כמו מה שהן תיארו.‬
‫אבל תזכרו, פסלים. פסלים זה המפתח.‬
‫הבקתות נמצאות בכיוון הזה.‬ ‫-אז בואו נלך.‬
‫היי! פסלים!‬
‫אל תשכחו פסלים!‬
‫האנה!‬
‫הבנתי. פסלים.‬
‫- בקתות "קלאן ג'טי" -‬
‫חבר'ה, מכאן.‬
‫היא אמרה שהיא רואה בתים.‬ ‫נצטרך ללכת מכאן ולרדת…‬
‫היי, יש חלונות!‬ ‫-חלונות!‬
‫בואו נזוז!‬
‫חבר'ה, היא אמרה שהבתים על הכלונסאות‬ ‫היו משמאל.‬
‫אז בואו נלך ימינה.‬
‫ראיין אמרה שיש פסל מצד שמאל שלה ובתים.‬
‫אנחנו בטח ניתקל בפסל בסופו של דבר.‬
‫תחפשו פסל.‬ ‫-כאן?‬
‫פסל!‬ ‫-פסל?‬
‫אין פה פסל.‬ ‫-שנלך מכאן?‬
‫כולם אדומים. אתם חושבים‬ ‫שהן בבניין האדום שם?‬
‫אולי זה.‬ ‫-הבניין שנמצא שם?‬
‫אתם רואים חלונות?‬ ‫-מכאן למטה.‬
‫יש חלונות!‬ ‫-חלונות!‬
‫בואו נזוז!‬
‫איך נדע איזה בית בדיוק?‬
‫תצרחו ונראה אם הן ישמעו אותנו.‬ ‫-דיאנה!‬
‫ראיין!‬
‫חכו.‬
‫ראיין!‬ ‫-ראיין!‬
‫אבל אני לא רואה פסל.‬
‫אנחנו נמות בצריף הזה.‬
‫חבר'ה, בואו נלך לבית האדום.‬
‫אתם חושבים שיש פסל בקצה?‬
‫לא.‬
‫אין פה פסל.‬ ‫-אין פה כלום.‬
‫הגענו לסוף. זה עוצר אותנו כאן.‬
‫גם אני לא רואה פסל.‬ ‫-אז אנחנו בדרך הלא נכונה.‬
‫דיאנה!‬
‫ראיין!‬
‫הלו?‬ ‫-הלו?‬
‫האנה!‬ ‫-שמעת את זה?‬
‫אנחנו כאן!‬ ‫-דיאנה!‬
‫אנחנו שומעים אותן!‬ ‫-מצאנו אותן!‬
‫אלוהים! דיאנה!‬
‫האנה!‬
‫דיאנה צורחת בלי הפסקה.‬ ‫אנחנו צריכים להוציא אותן מהבית.‬
‫אנחנו שומעים אותך!‬ ‫-חכו! שמענו אותך! אנחנו באים!‬
‫עם זאת, גברת ראיין,‬
‫אני לא יודע‬ ‫באיזה חלק של לואיזיאנה יצא לך לראות פסל.‬
‫איזה פסל?‬ ‫-רגע. מה אנחנו מחפשים? שעון?‬
‫כשמסתכלים החוצה מחלון‬ ‫ורואים בניין גדול עם שעון עליו,‬
‫זה לא פסל.‬
‫זה מגדל שעון.‬
‫שחקנים, החדשות הטובות הן‬ ‫שהחיפוש אחר המיקום של ראיין ודיאנה הסתיים.‬
‫החדשות הרעות הן‬ ‫שעליכם לפתוח שלושה מנעולים כדי לשחרר אותן.‬
‫תחזיקו מעמד!‬
‫צוות חיפוש, עליכם‬ ‫לפתוח את השער ואת דלת המקדש.‬
‫ראיין ודיאנה,‬ ‫עליכן לפתוח את השלשלאות שלכן.‬
‫תמצאו את שלושת המפתחות‬ ‫שפותחים את שלושת המנעולים בזריזות,‬
‫כי נותרו לכם רק כ-30 דקות.‬
‫אין לנו מפתח!‬
‫"אם השער הזה נעול,‬ ‫אפשר למצוא את המפתחות ב'לי ג'טי' 18."‬
‫תחזיקו מעמד!‬
‫אנחנו צריכים להביא את המפתח!‬
‫טוב, רגע, איפה אנחנו?‬ ‫אנחנו על הטיילת הזאת.‬
‫"לי ג'טי" 18.‬ ‫-אנחנו בטח על "לי ג'טי".‬
‫טוב, קדימה.‬
‫אנחנו צריכות מפתח.‬
‫את רואה מפתח?‬ ‫-לא. אני לא רואה כלום.‬
‫אין שם כלום?‬ ‫-לא.‬
‫אני מחפשת.‬
‫אבל יש פחית וצידנית.‬
‫מה?‬
‫מה את רואה?‬ ‫-מפתח.‬
‫איפה? איפה את רואה אותו?‬
‫על הקיר. די!‬ ‫-איפה?‬
‫ממש שם, מחובר לחוט הירוק.‬
‫את חושבת שהמפתח הזה נכנס למנעול הזה?‬
‫המפתח הזה נראה כאילו הוא במרחק נצח.‬
‫אין שום דרך שנוכל להשיג את המפתח הזה.‬
‫מה זה?‬
‫מעולה, ראיין!‬
‫טוב.‬ ‫-צריך לחבר ביניהם.‬
‫אז יש לנו קרס. יש לנו חבלים ומוטות.‬
‫אנחנו צריכות לחבר בין כל המוטות,‬
‫ולחבר את הקרס בצד אחד‬ ‫כדי שנוכל להגיע למפתח.‬
‫מהר!‬
‫"לי ג'טי". אנחנו בטח על "לי ג'טי".‬ ‫-אז צריך להתקדם עד הסוף.‬
‫עשר!‬ ‫-תשע!‬
‫תשע!‬ ‫-אחת עשרה!‬
‫אחת עשרה!‬
‫צהוב!‬
‫שמונה עשרה!‬ ‫-קדימה!‬
‫מפתחות.‬
‫בואו הנה, חבר'ה.‬
‫למה כולם מרוכזים במה שנמצא בחזית‬
‫כשיש חלק אחורי שלם?‬
‫אז הלכתי לחלק האחורי.‬
‫מפתחות.‬
‫מצאתי אותו!‬
‫מצאתי את המפתח מייד.‬
‫הוא אצלך?‬ ‫-כן!‬
‫איך הוא נראה?‬ ‫-יפהפה.‬
‫שער!‬ ‫-יש לנו אחד. חושבים שצריך עוד אחד?‬
‫לא, אין שום דבר נוסף.‬
‫טוב, בואו נחזור. כמעט סיימנו, חבר'ה.‬
‫אנחנו קרובות. נוכל להצליח. קדימה.‬
‫תמשיכי, דיאנה! תשיגי את המפתח!‬
‫זה תקוע!‬
‫קדימה! תמשכי אותו אלינו! קדימה!‬
‫אני אוכל לקחת אותו. תעזבי.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, תישארי שם, בבקשה.‬
‫הצלחנו! עשינו את זה!‬
‫תני לי את המפתח!‬
‫הצלחנו!‬
‫בסדר.‬
‫יכול להיות שיש עוד מפתחות.‬
‫קדימה!‬ ‫-כן!‬
‫אנחנו באים, דיאנה וראיין!‬ ‫-אנחנו באים!‬
‫אני רואה אותך, האנה, אני רואה אותך!‬
‫כאן! הצילו!‬
‫הצלחנו!‬
‫הצלחנו.‬
‫זה לא המתאים.‬
‫תפתחו את הדלת.‬
‫בבקשה תפתחו את הדלת. בבקשה.‬
‫זה נראה כמו המפתח המתאים, אבל הוא לא נכנס.‬
‫בבקשה תשחררו אותנו.‬ ‫-אני לא חושבת שיש לנו את המפתח הנכון.‬
‫יש לנו מפתח לפתיחת השער.‬ ‫אין לנו מפתח לפתיחת הדלתות.‬
‫היי!‬ ‫-יש לכן עוד מפתח?‬
‫מה? תני לי.‬ ‫-להעביר לך את המפתח?‬
‫ראיין, תני לי אותו.‬
‫בסדר.‬ ‫-בבקשה, תשחררו אותנו.‬
‫אנחנו מנסים.‬ ‫-הוא פשוט לא מתאים.‬
‫אנחנו צריכים עוד מפתח.‬ ‫חסר לנו מפתח. מה אנחנו מפספסים?‬
‫לכו למקום שבו מצאתם את המפתח.‬
‫בואו נחזור ל"לי" 18.‬ ‫-קדימה!‬
‫תישארו כאן ותהפכו את המקום.‬ ‫-אנחנו נחפש עכשיו.‬
‫תכף נשוב.‬
‫זה ברבים.‬ ‫-"אם השער נעול, אפשר למצוא את המפתחות."‬
‫טוב, אז צריך לחזור ל-18.‬ ‫-צריך לחזור ל-18.‬
‫היה כתוב "מפתחות"! ברבים!‬
‫אוי ואבוי.‬
‫האנשים האלה יחשדו בי!‬
‫בואו נלך. יש לנו זמן.‬ ‫-אין לנו.‬
‫נותרו לנו בערך 15 דקות,‬ ‫ועדיין צריך לחפש בכל המקום.‬
‫היינו צריכים להפוך את המקום כשהיינו שם.‬
‫על השלט כתוב "מפתחות",‬ ‫כלומר יותר ממפתח אחד.‬
‫מונא רצה לחלק האחורי ולקחה את המפתח.‬ ‫כל השאר היו בחזית.‬
‫אף אחד לא הטיל ספק.‬ ‫כולנו התרגשנו שהיא השיגה את המפתח.‬
‫כשנחזור לבית ההוא, נחלק אותו לאזורים‬
‫כדי שלא נפריע זה לזה, בסדר?‬
‫מפתח.‬
‫איפה נמצא המפתח הראשון?‬
‫חבר'ה, תיזהרו. זה בית של מישהו.‬
‫מצאתי את המפתח.‬
‫כן?‬ ‫-מה כתוב עליו?‬
‫כתוב "מקדש".‬ ‫-בואו נזוז!‬
‫מייקל מצא את המפתח השני ממש תוך שניות.‬
‫אני לא בטוחה איך לעזאזל‬ ‫מונא לא מצאה את המפתח בפעם הראשונה.‬
‫בואו נלך. חייבים לזוז.‬
‫חשוד מאוד, מונא.‬
‫האם אני בוטחת במונא? בטחתי בה.‬
‫אבל אחרי היום, לא נראה לי.‬
‫טוב, בואו נזוז, חבר'ה. קדימה! רוצו!‬
‫היי! האנה!‬ ‫-היי! יש משהו?‬
‫מהר!‬
‫קדימה.‬
‫תפתחו את הדלת, בבקשה.‬
‫פתחנו אחד.‬
‫כן! טוב!‬
‫הצלחתי.‬
‫תרימי את זה.‬
‫מעגל מסביב לראיין.‬
‫בעוד הבריזה מהאוקיינוס נושבת על פניי,‬
‫אני חווה תחושת חופש.‬
‫תודה. תודה שחילצתם אותי.‬
‫זה היה מדהים.‬ ‫הרגשתי כאילו השתחררתי מכלא אמיתי.‬
‫אני שמחה כל כך שבא לי לבכות.‬
‫אני מוכנה לחזור למלון.‬
‫הרגליים שלי עייפות.‬ ‫-סיימתי.‬
‫הרמזים הטובים ביותר בעיניי‬ ‫היו הבתים ופסל הביג בן.‬
‫איזה פסל?‬ ‫-על איזה פסל את מדברת?‬
‫הפסל שנראה כמו הביג בן.‬ ‫-הביג בן.‬
‫זה מגדל שעון.‬
‫זה לא עזר לנו בכלל.‬ ‫-סליחה.‬
‫ראיין לא הייתה אחת החשודות שלי,‬ ‫עד שנחטפנו.‬
‫זו סתם טעות במילה.‬
‫אבל זה נתון שאני חייבת לקחת בחשבון.‬
‫היי, ארי!‬
‫אוי ואבוי, מה מתקרב?‬
‫היי, כולם.‬ ‫-היי, ארי.‬
‫אז ארבעתכם הצלחתם לשחרר את ראיין ודיאנה.‬
‫כן.‬ ‫-שחררתם את עצמכם.‬
‫מצאתם את חברותיכם לקבוצה‬ ‫במקדש היפהפה הזה ממש ברגע האחרון.‬
‫יכולתם להוסיף 50,000 דולר לקופת הפרס.‬
‫אבל ביצעתם שלוש שיחות בעלות 15,000 דולר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אבל כיוון שמצאתם את שתי חברותיכן לקבוצה…‬
‫הרווחתם 35,000 דולר‬ ‫שיתווספו לקופת הפרס במשימה הזאת.‬
‫יש!‬
‫כעת יש לכם 85,000 דולר.‬ ‫-כל הכבוד.‬
‫מעולה.‬ ‫-אתם מתקדמים בצעדים קטנים לקראת שש ספרות.‬
‫אכן.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אילו הייתי החפרפרת,‬
‫והייתי רואה כמה אתם טובים באיתור אנשים,‬
‫הייתי מתחיל להזיע עכשיו.‬
‫אבל אילו הייתי שחקן, גם אני הייתי מזיע.‬
‫בהמשך היום תהיה לכם משימה נוספת,‬
‫ואז תעמדו בפני הדחה.‬
‫אבל ההדחה הזו תהיה קצת שונה.‬
‫שניים מכם ילכו הביתה.‬
‫זה… זה לא נגמר.‬
‫כשמדובר בעזיבה של שליש מהקבוצה הערב,‬
‫זו תהיה ההדחה הגורלית ביותר עד כה.‬
‫אז לכו להתרענן במלון,‬ ‫שם ממתינה לכם המשימה הבאה.‬
‫בהצלחה, שחקנים.‬
‫להתראות, ארי.‬ ‫-ביי.‬
‫לפחות הרווחנו קצת כסף היום.‬
‫לא יודעת, זה גורם לי לפקפק בעצמי.‬
‫האנשים שחשבת שמשחקים‬ ‫למען הקבוצה אינם כאלה.‬
‫אף אחד לא חשב על מפתח נוסף,‬ ‫אז אל תאשימו אותי בזה.‬
‫מונא הייתה היחידה שנתתי בה אמון.‬
‫אני לא יכולה לפסול אף אחד,‬ ‫וחזרתי לנקודת ההתחלה.‬
‫ובהדחה כפולה,‬
‫אצטרך לעשות כל שיידרש‬ ‫כדי להישאר במשחק הזה.‬
‫מה זה?‬
‫היי, חבר'ה! קיבלתי הזמנה. בואו ניפגש בחוץ.‬
‫שלום.‬ ‫-היי, כולם.‬
‫שלום.‬
‫הזמנה.‬ ‫-שלום.‬
‫אני אקריא את זה, חבר'ה.‬
‫מארי.‬
‫"שחקן אחד מוזמן להצטרף אליי לארוחת צהריים.‬
‫"עליכם לבחור יחד מי זה יהיה.‬
‫"אני מציע לבחור את השחקן‬ ‫שמצטיין בהוספת כסף לקופת הפרס.‬
‫"השחקן שייבחר מתבקש לפגוש אותי בבר מנצ'ו.‬
‫"נתראה שם. ארי."‬
‫אז אנחנו צריכים לקבל החלטה.‬
‫אני חושבת שזו תהיה בחירה בין כסף לפטור.‬
‫אני חושבת שצריך לבחור בי.‬ ‫אף פעם לא הייתי בעמדה הזאת.‬
‫אני חושבת שהוכחתי שאני אמינה.‬ ‫אני תמיד מוסיפה כסף לקופה.‬
‫ההיסטוריה שלי במשחק מוכיחה‬ ‫שתמיד הייתי גלוי כשבחרתי ללכת על הפטור.‬
‫ובסוף הלכת עליו.‬ ‫-ותמיד הלכתי עליו.‬
‫אבל אם תבחרו בי היום,‬
‫ואצטרך לבחור בין פטור לכסף,‬ ‫אני אוסיף כסף לקופה.‬
‫אני לא מאמינה למילה ממה שמייקל אומר.‬ ‫לכולנו ברור שאתה תבחר בפטור.‬
‫אם יש מישהי שאני לא רוצה שתלך, זו מונא.‬
‫את על הכוונת שלי,‬ ‫אז אני מעדיפה שתישארי כאן.‬
‫אם זה בסדר.‬
‫זה לא בסדר, אבל…‬
‫גם אני לא רוצה שמונא תלך.‬
‫אני לא חושבת שמונא תיבחר‬ ‫אחרי המקרה עם המפתח.‬
‫אני לא סומכת על אף אחד, במיוחד לא על מונא‬ ‫אחרי שהיא לא מצאה את המפתח.‬
‫כשמדובר בהדחה כפולה,‬ ‫אם אין לך פטור ואתה לא החפרפרת,‬
‫הסיכוי להדחה הוא 50 אחוז.‬
‫אני מצטערת, אבל לא אקח סיכון‬ ‫עם מישהו שאני לא סומכת עליו לחלוטין.‬
‫זה חייב להיות מישהו מחויב‬ ‫באלף אחוז להוספת כסף לקבוצה.‬
‫אני חושבת שאני הבחירה הטובה ביותר.‬
‫שיניתי את סגנון המשחק שלי לאחרונה,‬ ‫וכעת הכסף הוא המטרה מבחינתי.‬
‫אבל למה לדעתך את צריכה ללכת?‬
‫אני לא רוצה שאף אחד יקבל פטור,‬ ‫וזה כולל אותי.‬
‫הכסף חשוב לי יותר מהפטור,‬ ‫אז לדעתי יהיה טיפשי לא לשלוח אותי,‬
‫אבל אם תעדיפו להסתכן‬ ‫ולבחור במישהו אחר, זה גם אפשרי.‬
‫אני מאמין שאת משחקת למען הכסף בשלב הזה.‬
‫טוב, רוצים שנצביע?‬ ‫-בואו נצביע.‬
‫אני לא בוטחת באף אחד מכם.‬
‫אבל אני חושבת שאם האנה תבחר בפטור נוסף,‬
‫זה יזיק לה מאוד, לכן אני אבחר בהאנה.‬
‫ואני בוחרת בדיאנה.‬ ‫-אני חושב שאני בוחר במונא.‬
‫אז קול אחד לדיאנה,‬ ‫קול אחד לי, וקול אחד למונא.‬
‫אני חושבת…‬
‫אני בוחרת בהאנה.‬
‫אני בוחר בהאנה.‬
‫אני בוחרת בהאנה.‬
‫הרוב קובע.‬
‫האנה, את השחקנית הנבחרת.‬
‫כסף לקבוצה, האנה.‬ ‫-תיהני.‬
‫כסף לקבוצה, האנה.‬ ‫-כסף לקבוצה.‬
‫תיזהרי. נתראה בהמשך. תיהני מארוחת הצהריים.‬ ‫-תודה.‬
‫הוקל לי מאוד שהם בחרו בי‬ ‫כי אני לא סומכת עליהם.‬
‫ברור לי שכל אחד מהם יעדיף פטור על פני כסף.‬
‫יש סיבה לחשוד בכולם.‬ ‫-כן.‬
‫העניין הוא במי אפשר לבטוח קצת יותר מהאחר.‬
‫יש לי אפס ביטחון בכולם,‬
‫אבל האנה נמצאת קצת מעל כולם.‬ ‫-קצת.‬
‫0.00001 אחוז מעליהם.‬
‫האנה תעשה מה שטוב עבורה,‬ ‫ואני לא בטוח שהיא תיקח את הכסף.‬
‫היא אחת מהאנשים החכמים ביותר במשחק.‬
‫כן, אני מסכים. היא יכולה להתהפך‬ ‫ולעשות מה שתרצה באותו רגע.‬
‫לא מוכנה שזה ייגמר.‬
‫אני מקווה שהאנה תעשה את הדבר הנכון,‬
‫אבל אני חושב‬ ‫שהיא הקפידה מאוד על מהלכיה במשחק,‬
‫ובסופו של דבר, היא תעשה מה שטוב עבורה.‬
‫מונא חזרה לרשימת החשודים שלי,‬
‫וארי מספר לנו שצפויה הדחה כפולה,‬
‫ולא הייתי לחוצה כל כך‬ ‫לקראת השאלון כבר זמן רב.‬
‫אני רוצה את הכסף.‬
‫אבל הסיכויים לא לטובתי,‬ ‫ואני עלולה להישלח הביתה הערב.‬
‫אני לא רוצה לקבל החלטה שגויה.‬
‫האנה.‬
‫ארי.‬
‫היי.‬
‫בואי תצטרפי אליי.‬
‫זה יוקרתי כל כך.‬
‫אני לא יכול לקחת קרדיט על ההכנות.‬ ‫החפרפרת הכינה את הכול.‬
‫החפרפרת בחרה מה יהיה‬ ‫בסלים מספר אחת, שתיים, שלוש, ארבע וחמש.‬
‫אלוהים.‬
‫טוב.‬
‫תעיפי מבט בחמש המנות.‬
‫אלף דולר לקופה, 20,000 דולר לקופה,‬
‫תיקון בשאלון הערב‬
‫שבמסגרתו תשובה שגויה שלך תתוקן אוטומטית,‬
‫פטור,‬
‫שיעביר אותך בבטחה לשלב הבא בהרפתקה הזאת,‬
‫ו"סוף המשחק",‬
‫שיגרום לך לקום מהשולחן בידיים ריקות.‬
‫תוכלי לבחור לפתוח כל סל ממוספר,‬
‫ואז תוכלי לקחת מה שיש בפנים,‬
‫או לסרב ולעבור לסל אחר,‬
‫בתקווה למצוא משהו מתגמל יותר.‬
‫כמובן, ככל שתפתחי יותר סלים,‬
‫יגדל הסיכוי שתמצאי "סוף המשחק".‬
‫אם זה יקרה,‬ ‫המשימה תסתיים מייד, ואת תעזבי בלי כלום.‬
‫השף שלנו, החפרפרת,‬
‫ביקש ממני להעביר לך הודעה.‬
‫נהדר.‬
‫"20,000 הדולרים נמצאים תחת מספר שתיים."‬
‫האם לדעתך החפרפרת דוברת אמת?‬
‫סביר להניח שלא.‬
‫אילו הייתי החפרפרת,‬ ‫הייתי משקרת לגבי מיקום הכסף.‬
‫אני לא יודעת מה יש בסל מספר שתיים,‬ ‫אבל יש לי הרגשה טובה שאין בו 20,000 דולר.‬
‫אני חושבת שבסל מספר שתיים‬ ‫יש 20,000 דולר או את "סוף המשחק".‬
‫אבל אני חושבת‬ ‫שהחפרפרת תחשוב שאני אחשוב שהיא משקרת,‬
‫ואז אבחר סל אחר.‬
‫קחי קצת זמן. תחשבי על הבחירה שלך.‬
‫בסדר.‬
‫אני חושבת שאבחר במספר שלוש.‬
‫סל מספר שלוש.‬ ‫-סל מספר שלוש.‬
‫תגידי לי למה.‬
‫כי אני חושבת שמספר שתיים‬ ‫מכיל "סוף המשחק" או את ה-20,000,‬
‫ואני לא חושבת‬ ‫שאוכל להסתכן בבחירה ב"סוף המשחק".‬
‫זו ההחלטה הסופית שלך?‬
‫ההחלטה הסופית שלי היא סל שלוש.‬
‫האנה…‬
‫בואי נראה מה הזמנת.‬
‫איך התחושה?‬ ‫-תחושה די טובה.‬
‫עשרים אלף דולר.‬
‫הלכתי עם תחושת הבטן.‬
‫יש לי חיבור לכסף.‬
‫זה ממש מוזר. זה כאילו הוא מושך אותי אליו.‬
‫ובכן…‬
‫נותר פטור באחד מהסלים האלה,‬
‫ואת יכולה לנסות את מזלך אם תרצי.‬
‫ואני יכול לספר לך‬
‫שזה הפטור האחרון שיוצע במשחק הזה.‬
‫והוא יכול להיות שלך.‬
‫ועכשיו את עומדת בפני בחירה.‬
‫להמר…‬
‫כדי שאולי תוכלי להתקרב‬ ‫צעד נוסף לזכייה בקופת הפרס.‬
‫או להגדיל את הקופה ב-20,000 דולר‬
‫ולחצות את רף שש הספרות‬ ‫לראשונה בכל ההרפתקה הזו.‬
‫בשלב הזה, אני חושבת שכולם מסכימים‬ ‫שפטור שווה יותר מ-20 אלף.‬
‫אני לא יודעת מה לחשוב.‬ ‫צפויה לנו הדחה כפולה. ברור שאני רוצה פטור.‬
‫אבל המחשבה על ההזדמנות לזכות‬ ‫ב-100 אלף או יותר נשמעת נהדרת לא פחות.‬
‫החפרפרת מסרה לי הודעה נוספת קודם לכן.‬
‫הפטור הוא תחת מספר ארבע.‬
‫נהדר.‬
‫אני מניחה שהייתי אמורה‬ ‫לקבל את הרמז רק לאחר בחירה בסל עם הכסף.‬
‫ועכשיו החפרפרת מנסה בפעם האחרונה‬ ‫לגרום לי לאבד את ה-20 אלף.‬
‫אם אחזור לקבוצה עם פטור,‬ ‫אני לא חושבת שהם אי פעם יסלחו לי.‬
‫אבל שניים הולכים הביתה, ואחד הוא החפרפרת,‬ ‫אז אצטרך להתנצל רק בפני שני אנשים.‬
‫זו החלטה קשה.‬
‫אני חייבת לנצח. לחזור הביתה זו לא אפשרות.‬
‫עשיתי דרך ארוכה.‬
‫אנחנו ממש על קו הסיום.‬ ‫אני לא יכולה לחזור הביתה…‬
‫זה משחק של יחידים.‬
‫אז…‬
‫אני צריכה לעשות מה שהכי טוב בשבילי.‬
‫אני חושבת שאבחר…‬
‫- בפעם הבאה -‬
‫הכול מתנקז לרגע הזה.‬
‫איך הייתה ארוחת הצהריים?‬ ‫-גדושה באירועים.‬
‫בדיוק כשחשבת שאתה יודע מה עומד לקרות.‬
‫מי מהאנשים האלה הוא החפרפרת?‬
‫בואו נלך להרוויח כסף!‬
‫אני פשוט סקרן לדעת במי כולם חושדים.‬
‫לא לסמוך על אף אחד.‬ ‫-לא!‬
‫זה היה ברור כל כך.‬
‫והאם זה אני?‬
‫חפרפרת… תחשפי את עצמך.‬
‫מה?‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן-קיש‬