SERIÁL NETFLIX
Jsi agent?
Ne, nejsem agent.
Nejsem agent.
Možná by agent řekl právě tohle.
- Agent by to asi řekl. - To se nedozvíte.
Ne, nejsem agent.
Že jsem agent, bych vám asi neřekla.
Ne, nejsem agent.
Byla to dobrá lež?
Neřeknu, že jsem dobrá lhářka, ale jsem dobrá lhářka.
Jako by po vás chtěli, abyste ostatními manipulovali.
Jsem zrádně zrádný.
Mohl bych být agent, kdybych uměl mlčet.
- Nejsem agent. - Nejsem.
- Nejsem agent. - Nejsem agent.
Nejsem agent.
Deštný prales Daintree v Austrálii.
Tady zahájí 12 cizinců úžasnou soutěž,
která bude výzvou pro jejich těla i mysli.
- Hráči budou spolupracovat... - To je ono! Neboj se.
...aby získali peníze, které nakonec vyhraje jeden z nich.
- Běžte! - Ale má to háček.
Je mezi nimi podvodník, agent.
Dvojitý agent, který je nastrčený, aby sabotoval jejich úsilí získat peníze.
Najali ho producenti. Úkolem agenta je narušovat...
Neotevřeli jste tu tašku?
...rozdělovat...
- Chci vědět, o co ti jde. - ...a klamat.
Podělala to. Věřili mi.
Agentova identita je tajná. Nikdo neví, který muž či žena to je.
Nikdo neví komu věřit.
Nikomu nevěřím a nečekám, že někdo bude věřit mně.
Přišli jste o 30 táců.
Tuší někdo, kdo to mohl sabotovat?
Je to jednoduchá hra.
- Dokončete mise. - Jdeme.
Získejte peníze.
Jak s nimi komunikuješ?
Ale hlavně zjistěte, kdo je agent.
Hráčům bylo řečeno, že aby začali hrát, mají hluboko v džungli najít letadlo.
Cítím se připravená. Vím, že budou mraky zvratů.
Jako covidová sestra jsem se s tím setkávala denně, takže mi to půjde skvěle.
Jsem počítačová analytička. Jsem inteligentní.
Kriticky mi to myslí.
Moje práce mi pomůže odhalit agenta, ale také získat bank.
Haló? Je tam někdo?
Panebože!
- Ahoj! - Tak jo. Jak se vede?
Slyším hlasy.
Fakt se těším, protože jsem nikdy nebyl mimo USA.
- Ahoj! - Ahoj.
Lidi!
A teď jsem na druhý straně světa. Neskutečný.
Jacobe, odkud jsi?
Z Ohia. Uprostřed ničeho.
Jsem z maloměsta, takže mě ostatní určitě budou podceňovat.
A přesně to od nich chci.
- Z jaký části Ohia? - Ze severozápadu.
Jsem z Brooklynu, takže znám betonovou džungli,
ne tu skutečnou.
Pavouci, pijavice, dinosauři, lvi, tygři a medvědi.
To je jiná úroveň.
Sakra. To letadlo je tamhle.
Vidím letadlo.
Dost otlučený, ale skutečný letadlo. Říkám si: „Co se tady sakra děje?“
Dostali mě. Bylo to jako z Jurskýho parku.
Sakra, to je obří pavouk.
- Ahoj! - Čau.
- Jak se jmenuješ. - Osei. A ty?
- Já jsem Joi. - Joi? Dobře.
Myslím, že dokonalou hráčku
ze mě dělá fakt, že neustále rozbíjím skleněný stropy.
- Co myslíš, Joi? - Jsem pilotka.
- Dobře, takže... - Možná máme...
- Odletět? Tak jo. - To ne.
Nevím, asi...
Patřím k méně než 1 % černošských pilotek ve Spojených státech.
Mám vervu, odvahu a odhodlání.
Všechny ostatní takhle odcvrnknu. Jednoho po druhým.
Jdu za tebou. Jsi pilotka. Třeba je tu další letadlo? Nevím.
- Tohle musí být ono. - Ahoj, lidi.
- Ahoj. - Tak co?
- Ty jsi? - Avori. A ty?
- Osei. - Osei.
- Jsem Joi. Těší mě. - Ráda tě poznávám.
Kvůli mé kariéře mě lidi podceňují. Jsem profesionální hráčka.
Těším se, až si zahraju v reálu.
Je zamčený.
Musíme najít klíč ke dveřím. Musíme se dostat dovnitř.
Musí tu být něco, co nám pomůže to vyřešit.
Myslím, že kladení otázek a dávání pozor na detaily
mi poskytne výhodu v odhalení agenta.
Sedm, devět, pět, W, Sexton.
- Říká ti to něco? Vzhledem k tvé práci. - Ne, nic to neznamená.
Ahoj, přidej se k nám.
Ahoj, jak je? Jak to jde? Jsem Pranav.
- Těší mě. Avori. - Joi.
- Těší mě. - Taky.
Víme, že hledáme letadlo. A to je tady.
Jo, tady je.
Budou si myslet, že jsem agent.
Akademicky jsem totiž inteligentní, taky jsem těžce čitelný.
Někdo si jistě bude myslet, že klamu.
Umí někdo odemykat zámky?
To bude ono. Víš jak na to?
- Ne, ani ne. - Spousta nových tváří.
Tady je to letadlo.
Jeden z těch lidí se mnou nakonec vyjebe.
- Jsem Casey. - Ahoj!
Těší mě, Samaro.
Ale to je mi teď fuk.
Jsem ráda, že tu jsem. Těším se na dobrodružství.
- Je to skutečný letadlo. - Jo.
Myslel jsem, že hledáme hračku.
- Vítej na party. - Co se tady děje?
Agenta je mi líto. Stojí totiž proti mně.
A já neprohrávám.
- Jdi první. - Díky.
Až přijdu do hry, budu dominantní.
Abych nabral co nejvíc peněz
a zmátl co nejvíc lidí.
Jak je, brácho?
- Will. Rád tě poznávám. - Casey.
Chci, aby si někteří mysleli, že jsem agent.
Je tu obří pavouk. Pozor.
Panebože.
Tamhle. Nevím, jestli žije, nebo ne, ale opatrně.
Žije.
On má triangl.
Ve hře budu pro skupinu něco jako guru.
Přiměju lidi, aby mi věřili.
Tak jo. Dáme si jógu.
Kde vzal triangl uprostřed džungle?
To mě napadlo, že je agent. Měl totiž věci navíc.
Musí ten klíč být v letadle?
Nerad to říkám, ale koukal někdo nahoru?
Může být na větvi, ve křoví nebo na stromě. Umíš lézt na stromy?
Jsme tu všichni, tak se zeptám. Je někdo agent?
Ahoj, hráči!
Ahoj!
- Panebože. - Ahoj!
- Fajn! - Vítejte v Austrálii!
- Díky. - Ahoj!
Jmenuji se Alex Wagner, budu s vámi během celého dobrodružství.
Začínáme právě teď a právě tady. Uprostřed nejstaršího deštného pralesa.
V Daintree.
Právě začíná vaše první mise.
Musíte v džungli najít tři kusy nákladu.
Každý kus má hodnotu 5 000 dolarů do banku.
Jeden bude nahoře na stromě.
Druhý bude někde dole, pohřbený pod zemí.
A třetí bude ponořený pod vodou.
Cože?
Náklad musíte nejdřív najít. Pak vymyslet, jak ho získáte.
A pak ho dostat sem, kde ho budete hlídat až do rána.
Rozdělte se do tří skupin.
Vše, co budete potřebovat, je v letadle.
Včetně papírových map.
Nemáte zač.
S mapami to neumím.
Mapu jsem v životě nepoužil. Mám iPhone.
Jako pilotka jsem v navigaci dobrá.
V téhle hře na mně budou závislí.
Důležitá věc, dobře mě poslouchejte.
Jeden z vás krasavců
se bude snažit sabotovat vaši snahu.
Ta osoba je agent.
Když Alex řekla, že tam agent už je,
rozhlédla jsem se a řekla si, že je někdo lhář.
Nejde teď jen o splnění mise.
Musíme si dávat pozor
na cokoli, co by mohlo ukazovat na agenta.
Dobře?
Připraveni?
Nemáš náhodou klíč k tomu letadlu, co?
Dobře, že se ptáš. Tady máte.
Pěkně, Jacobe! Pěkně, borče.
Hodně štěstí s výzvou. Máte hodinu.
Čas běží teď.
- Jak se rozdělíme? - Jdu na ten nahoře. Nebojím se výšek.
Umím lézt na stromy.
- Takže výšky! - Jdeme sem.
Ve skupině mám Doma, Kesi a Avori.
Tým nahoře přitáhl snaživce.
Jdu hrabat. Nebudu plavat.
Skupina „někde dole“ přitáhla lidi, co se chtějí schovat v hlíně.
Jako krysy.
Když do vody nikdo jiný nechce, budeme to my.
Mně plavání nevadí.
A vodní skupina přitáhla lidi, kteří chtějí vypadat jako týmoví hráči.
Protože dělají, co nikdo jiný nechce.
Jsou všichni spokojení?
- Tým výšky, Tým hloubky a Tým H2O. - Tým voda. Tak jo.
Víte, že se mi to líbí.
Jsme v Austrálii, jaký máme cíl?
Splnit misi, agenta odhalit.
Kdo agentem je? To nevíme.
Když to nezjistíme, domů půjdeme.
Otevřeme to.
První taška.
Než vyrazíme hledat náklad, musíme z letadla dostat tašky a mapy.
Máme mapu. Mapy!
Bez obou těch věcí bychom nezvládli
splnit naše výzvy.
- Hlídejte si čas. Nezapomeňte. - Hodně štěstí.
- Tak jo, musíme za letadlo. - Zpátky. Jdeme.
Tak jo. Jdeme pro prachy!
Mapu by měl mít ten vepředu.
Velká zodpovědnost.
Je to jednoduchý. Sledujeme hřeben. Snad dojdeme k vodě.
Pranav se hned chopil mapy.
Já myslel jen na to, jak rozlehlá je ta džungle.
Letadlo je tady. Takže jdeme doleva.
- Pak pár metrů a... - Patnáct dvacet.
- Jdeme. - Jdeme.
Budou čekat, že jsem dobrá navigátorka a že převezmu velení.
Nemáme utíkat?
Já měla mapu, Osei tašku a ty dvě holky šly za námi.
Jdeme za tebou, Joi.
Tohle je super. Kvůli tomu žiju.
Neztratíme se.
NÁKLAD POD VODOU NAHOŘE – NĚKDE DOLE
Myslím, že hned tady je Sandy Beach.
A na Sandy Beach máme zahnout vlevo.
Já bych šla na ten kopeček, co jsme viděli, a pak doleva.
- Souhlasíte, nebo jdeme dál? - Souhlas.
- Dobře. - Tak rychle.
Vidím písek.
- Měli bychom narazit na vodu. - Narazíme.
Budu co nejrychlejší, aniž bych spěchal.
Budu jeden z nejsilnějších hráčů, protože jako moderátor diskusí
vím, jak klást správné otázky.
Jakmile uvidím agenta, okamžitě to poznám.
Myslím, že tam ještě nejsme. Jsme tady.
- Dál po hřebeni. Snad dojdeme k vodě. - Fajn, jo.
Můžeme slavit. Cestou sem jsme se neztratili.
Takže musíme jít...
- Jo, tudy. - ...tudy.
Přidejte, lidi.
Hledejte červeně kvetoucí strom. To je náš orientační bod.
Snad jsme ho neminuli.
Joi, je pilotka. Umí určovat směr.
Takže má mapu a vede nás k nákladu.
Šli jsme špatným směrem. Když zamíříme tudy...
- Pojďme. - Jo. No tak.
Joi nás vede do země zaslíbené, ale já si říkám:
„Mě neoblafneš. Ztratili jsme se. Jsi pilotka, která neumí vést.“
Co jít doprava?
Pokud nejsi agent.
- Joi? - Co?
- Doprava. To nic. - Pardon!
- Šli jsme... - Znamená to, že jdeme dobře.
Zamysli se. Je to za letadlem.
- Ale musíme doleva, než půjdeme doprava. - Může být v rokli.
- Takže musíme tudy. - Neumím určovat směr.
Takže vedu a ještě mám mapu? Něco nehraje.
- Wille? - Střídáme?
- Jsi viking. - Ne, v pohodě.
Dome, když máš mapu, měl bys být vepředu. Ukaž.
Zjevně jsme špatně odbočili.
Bude to tady doprava.
Takže beru mapu a za pět minut jsme na místě.
- Panebože. - Je to ono?
- Ano! - Jo.
Je to v síti!
- Máme náklad, zlato! Je to spousta peněz. - Bože.
Jsme v otevřeným prostoru a vidíme náklad.
Všude kolem jsou lana a dráty. Soustava kladek.
Tak ho dostaneme. Musíme po lanech.
Vypadá, jako by vypadla z letadla.
Tak jo, jak tu bednu získáme?
- Dobře, otevřeme tašku. - Čtyři helmy.
Fajn.
- Postroje. - Přesně.
Otevřeme tašku a v ní je lezecká výbava.
Taky tam byla velká červená nápověda.
„Uvnitř je nápověda, která vám pomůže uspět.
Otevřít ji můžete kdykoli, ale bude vás to stát 2 500 dolarů.“
Otevření nepřipadalo v úvahu. Nepřišel jsem ztrácet peníze.
- Neotevřeme to. - Ne.
S těmi lany bychom tam mohli vyšplhat.
Zvládli jsme to. Došli jsme sem.
Ale asi budeme muset hledat ve vodě.
Vidíme ty divoký peřeje.
Je to šílený!
V tý řece můžeme umřít, ale všem je to jedno.
Zvládli jsme to!
Zvládli jsme to. Tady.
Po příchodu k řece je čas otevřít tašku a podívat se, co máme.
Co tady máme?
„Nápověda, která vám pomůže uspět.“
Boty do vody.
„Otevřít ji můžete kdykoli, ale bude vás to stát 2 500 dolarů.“
Rozhodli jsme se, jestli chceme nápovědu?
Musíme se rozhodnout, jestli chceme pustit 2 500 dolarů.
- Získali bychom výhru. - Rozhodli jsme se, že zatím ne.
Chtěli jsme zjistit, jak nám to půjde. Nechtěli jsme obětovat 2 500 dolarů.
Tak jo.
Dělejte velký kroky. Ať nespadnete.
Na mapě byla oblast řeky k prohledání
asi 90 metrů. Pro vodní tým to byla velká oblast.
To byl had?
Gregu, dobrý?
- Byla to větev. - Gregu, musíme pokračovat.
Nechci to tu uspěchat.
Chci mít naprostou jistotu,
že je tahle oblast úplně hotová.
Dělám si starosti. Čas letí.
Jo, máme 30 minut.
Greg je trochu roztěkaný.
To vyvolává otázky.
Nevím, co si teď o něm mám myslet.
Nemůžeme se vrátit s prázdnou.
Nevzdávejte se. Zvládneme to.
Ještě 30 minut.
Hledejte někde dole.
Asi mám v nose brouka.
- Nejspíš jsme blízko. - Kde myslíte, že jsme?
Musíme být někde tady. Vždyť...
Chodíme v kruzích.
Tohle je řeka, že?
Takže jsme moc dole. Když jsme...
Začínám mít podezření. „Jsi pilotka. Proč jsme se ztratili?“
- Vidíš tam něco? - Ne.
Jsme uprostřed džungle.
Joi má být naše Dora průzkumnice. Ale my nic neprozkoumali.
Jak daleko na východ máme jít?
Buď lže nebo je agent.
Chci se ujistit, že když půjdeme zpátky, tak ne tudy.
Ale není náklad... Tam je ten náklad.
Jo, ale letadlo je tady.
- Kolikrát už jsi to dělala? - Mnohokrát. Ale většinou lezu bez lana.
- Dobře, že jsi v týmu. - Nekecej.
Přidala jsem se k tomu týmu, protože jsem lezkyně. O lanech vím hodně.
A taky se vůbec nebojím výšek.
Pojistka funguje tak, že když někdo leze, uvolníš ji.
A uzamkneš, když neleze.
Avori toho hned od začátku hodně ví.
Když zatáhnu dolů, jde to nahoru.
Jakmile vyřešíme tu soustavu kladek a co máme dělat,
řekneme si, že někdo musí pro tu bednu.
Bavte se. Vytáhněte mě!
Půjde první. Jdeme na to.
Mám dobrý tým.
Myslím, že se vrátíme s pěti tisíci.
Super.
Dobrý. Pěkný.
Než se dostaneme moc vysoko. Nepřibližuju se k nákladu.
- Nemůžu tě přitáhnout? - Můžeš?
- Zkusíme to. - Tahej.
Jo, zkusme to.
Skoro tam jsi, že?
- O chlup. - Fajn.
- Zkus nabrat setrvačnost. - O to se snažím.
A zpátky, jo?
- Má to. - Ano!
Vypadáš jako Jane z džungle.
- Na co tam koukáš? - Je to zamotaný.
Vlastně zauzlovaný.
Není v tý síti díra na náklad?
Je to na laně.
Mám to odvázat?
Začínám být podezřívavý, protože Avori si hraje se sítí.
Houpe se sem a tam.
Říkám si: „Na tohle nemáme čas.“
Jak jsme na tom s časem?
Šestadvacet. Rychleji.
Avori asi může být agent.
Asi to nebyl můj nejlepší hráčský okamžik.
Leda zjistit, co je uvnitř. Pomůže to s otevřením.
Co otevřít nápovědu?
Myslím, že bychom měli.
Polovina času je pryč. To je polovina peněz.
Měli bychom jít na konec. Na konec oblasti.
Co když je to jasný?
Bylo by trapný se vrátit s prázdnou.
Rozhodně jsem byl podezřívavý.
Otevření obálky je věc, co by agent chtěl.
Přijít o 2 500 dolarů z 5 000 je v agentových očích pořád úspěch.
Otevři ji. Jsem pro.
Jo, asi je čas.
- Myslím... - Měli bychom to udělat.
Je mi fuk, že přijdeme o půlku peněz. Celou oblast prohledat nedokážeme.
„Otevřením jste přišli o 2 500.
Bedna obsahuje skrytou zásuvku, ve které je páčidlo.
Použijte páčidlo k otevření bedny, čímž odhalíte malý náklad.“
Dobře. Žádnou bednu nevidím.
Otevřeme nápovědu, ale o poloze bedny tam není ani slovo.
Píše se tam, jak ji otevřít, až ji najdeme. Super.
Může být kdekoli. Koukejte i na břeh.
Tady by rozhodně mohla být.
- Jo, třeba je pod kmenem. - Do prdele.
- Sakra. - Máme ji?
Vidím červenou bednu.
- To je ono! Mám ji! - Ano!
- Panebože! - Mám ji!
- Ano! - Ano!
Nevěřili mi.
Tohle jsem potřeboval.
Potřeboval jsem být ten, kdo tu bednu najde.
Ještě jsme neskončili. Musíme ji dostat ven.
- Tady. - V zásuvce je páčidlo.
- Mám ho. - Tady. Dobře.
- Ano. - Ano!
Otevřít ji by trvalo dlouho.
Sice se mi tu nápovědu otevřít nechtělo,
ale jsem rád, že jsme získali 2 500 dolarů.
- A teď s tím zpátky. - Ber.
Musíme k letadlu. Zbývá nám 20 minut.
Je to zauzlovaný.
- Připravená jít nahoru? - Jo. Pomůžu jí.
Řekni si!
Soustředila jsem se na sundání bedny na zem.
Kesi se najednou objevila přímo vedle mě.
- To dáme. - Mluvte s námi.
Je to šílenej uzel.
Tak to rozuzlujte. Jde o 5 000.
Tolik uzlů. Nezdálo se, že to rozvážeme.
Daří se vám to?
Všichni jsou napnutí. Začínám být nervózní.
Kesi se tvářila, že už to má.
Zvedni to.
Třeba ho teď dostaneme ven.
- No tak. - No tak.
Do toho! Máte to?
- Dobrý? - Jedem!
- Ano! - Fajn.
Máme náklad, zlato!
Jako bychom vyhráli šampionát.
- Válíte. - Jdeme.
Válíte. Pojďme.
Došlo nám, že máme ještě deset minut.
Dostaneme to tam. Pohyb!
Musíme ten náklad dostat do letadla, jinak těch 5 000 nic neznamená.
Kolik máme času?
Přesně deset minut.
Musí to být někde tady, někde dole.
Jsme blízko. Určitě.
Musíme jen najít to místo, ale jsme tady.
Jsou to první prachy do banku, lidi.
Bohužel podezřívám všechny v týmu.
Protože prohráváme.
- Chceš pomoct? - Ne.
- V pohodě? - Je to lehký.
Osei je podezřelý, protože jen postává kolem.
Musí to být někde u řeky, někde dole.
Možná v řece.
Něco tady smrdí.
Uvědomil jsem si, že tady někdo něco kuje.
Pěkně potají.
Bojím se, že to nedáme.
- Ale dáme. - Musíme pohnout.
Teď mám z toho letadla fakt radost!
Vidíme, že jsme tam první.
- Skupinový objetí? - Obejmeme se.
Teď už jen čekáme, jaký další tým se objeví.
- Veď nás, Thore. - Jdeme!
Jdeme taky!
Už se nese pět táců!
Zvládli jste to?
Ano!
Taky máte 5 000?
Ne.
Museli jsme otevřít nápovědu.
- Takže jen 2 500? - Jo. Lepší než nula.
Lepší než nic.
Takže máme tu bednu.
Koukám na tým a říkám: „Zásluhu máme všichni.“
Sáhněte si na ten náklad.
No tak. Sáhněte si. Ukažte, že ho máte rádi. Dal nám zabrat.
Fakt se bavím. Kvůli tomu tu jsem.
Až dozadu.
Chci být Dom Cruise. To jsem já.
Chci dokončit svoji Mission Impossible.
Myslíte, že to třetí skupina dá?
Pět minut.
Přestávám tomu věřit.
Nevzdáme se.
Teď jsme pěkně v háji.
Máme dvě minuty.
- Dvě minuty? - Jo.
Nemáme čas tu misi dokončit. Ani kdybychom chtěli.
Počkej, může to být pod něčím? Někde dole?
No tak. Je to 5 000 dolarů.
Nevzdávejme se. Vyřešíme to.
Čas vypršel. Možná bychom se měli vrátit.
Fakt mám pocit, že nám to Joi sabotovala.
Měla mapu a vedla nás.
Pak jsme se motali kolem.
- Jo, to je směr k letadlu. - Jdeme.
Snažili jsme se.
Fakt to nesedí. Něco tady nehraje.
Prostě to nedává smysl.
- Slyším je? - Čas vypršel.
Ale, co...
Nic nemají.
Co se stalo?
Procházeli jsme zalesněnou oblastí.
Byla to slepá ulička. Nic jsme nenašli.
Myslela jsem, že dát mapu pilotce je nejlepší,
ale stejně jsme se ztratili.
Fakt mě štve, že jsme nedostali těch 5 000.
Čekali byste, že pilotka tak lehkou mapu zvládne.
- Neotevřeli jste červenou obálku? - Nemáme ji.
- Nemáte červenou obálku? - Ne.
- Nemáte nápovědu? - Ne.
- Nebyla v tašce? - My ji mohli otevřít?
- Neotevřeli jste tu tašku? - Ne.
Proč jste tu tašku neotevřeli?
Neotevřete ji? Docela bych koukla...
Ne.
Alex řekla, že v tašce jsou nutné nástroje a nápovědy, které lze použít.
- Ne. - Proč ne?
Je to naše taška.
Nechápu, proč ji neotevřeš.
Výzva skončila.
Proč se nepodíváme, jakou jste měli nápovědu?
Taky nás to zajímá.
Osei byl můj člověk.
Říkal jsem si, že budeme kámoši.
A on pak ani neotevřel tašku.
Sakra, zlomilo mi to srdce. To přátelství nevznikne.
Přešel jsem na Willa. To je teď můj člověk.
Je to tak. Mám Thora.
Jo, je tady. Přímo tady.
Stojí tady: „Náklad je v nejhlubším závrtu.“
- Našli jste závrty? - Ne.
- Závrty? - Měli byste lepší představu.
Na mapě nebyly žádný díry. Držím se ale zpátky,
protože nikomu nevěřím. Vůbec nikomu.
Lidi, máme tuhle výstroj, tohle tábornický vybavení.
Rozbijeme tábor. Ano?
- Ano, taťko. - Kapitáne Dome. Jsem rozpálená.
- Jo. - Paráda.
Zdá se, že spíme všichni pohromadě.
Rozbíjet tábor s tolika prudiči? Jsem v šoku.
Jo, posuneme to od ohniště.
Oni si ani neumí zavázat tkaničky.
Tohle je nejlepší místo pro stan, ale tam je ohniště, takže...
Musíme chránit náklad.
Když to neuděláme, tak jsme v džungli jen ztráceli čas.
Stop! Tamhle je fakt obří pavouk.
- Ne... - Je obří!
Je obrovský.
Jsme v džungli. Bude jich tu tak milion.
- Venku spát nebudu. - Dobře.
Ani náhodou.
Zahrajeme si hru.
Ten, kdo je na řadě, je v horkým křesle.
Můžete mu klást otázky.
Čeho se nejvíc bojíš?
Sov.
- Sov? - Cože?
Ty jejich oči, ohlížejí se...
Spí na břiše. A viděli jste ji někdy utíkat?
- Kde jsi viděl utíkat sovu? - Cože?
- Kde jsi to viděl? - V nočních můrách.
Máme jen 7 500 z těch 15 000, co jsme měli dostat.
Takže všechny sleduju a pozoruju.
Jsem Jacob. Jsem hasič a záchranář. Je to má práce posledních osm let.
Studuji klinickou psychologii. Učím se, jak funguje lidský mozek.
Až zjistím, kdo je agent, bude to mít těžký.
Jsem žena a matka. To je má superschopnost.
Všichni mají nabuzený smysly.
Sleduju tři lidi ze svýho týmu. Uspěli jsme jen o fous.
Dá se tomu říkat paranoia, ale cítím to tak.
Asi budeme vstávat brzy.
Tak jo, krasavci, já jdu spát.
- Dobrou. - Fajn den.
- Dobrou. - Dobrou.
Dobrou noc, 7 500 dolarů v letadle.
Dobrou noc.
- Wille? - Jo?
Mám tě rád.
- Dome? - Jo?
- Mám tě rád. - Ať vás nic nepoštípe.
Dobré ráno, hoši.
Jak je krasavče? Sluší ti to.
Ještě ne. Možná až si dám lesk na rty.
Nikdo se dobře nevyspal.
Nikdo.
Jestli si vzpomínáte, Alex včera řekla: „Zítra vás i s nákladem vyzvedneme.“
- Tím „vás“ myslela nás. - Jdu pro náklad.
- Co je? - Jen jeden náklad.
- Co? - To je náš náklad.
- Byl pod vodou. - Dobře.
Možná je za tím agent.
Když jsme v noci spali,
mohl ten náklad sebrat.
- Nebo ona mohla ten náklad sebrat. - A ten s pěti tácy.
Lví podíl z toho, co jsme včera získali.
Musíme ho najít. Musíme ten náklad nějak najít.
Vím, kdo to určitě nebyl. Nespal jsem...
Nespal... Možná jen půl hodiny.
Jacob se nepohnul. Ten byl napravo. Ty taky ne. Byl jsi nalevo. Dom byl vedle.
Dom byl taky vzhůru.
Všichni visí Willovi na rtech.
Co se rozdělit do týmů a hledat? Ztrácíme čas.
Všichni ho mají rádi.
- Jsi v pořádku? - Jo.
Fakt v pohodě?
Je sympatický. Je okouzlující.
A já si v duchu říkám: „Will je agent.“
Věřím jen tobě.
Jo, vím, že to nejsi ty.
Zvládneme to tak za pět minut. Nevíme, kolik máme času.
- Pohni, měšťáku. - Fakt chcete jít do džungle?
Fakt mluvíš od letadla?
Já to hlídám.
Houby hlídáš. Jen kecáš.
Byl jsem v šoku. Nejdřív přinýst tašku. A teď nám chybí?
Fajn.
Jak to vypadá?
- Podezříváš Oseie? - Už od...
- Prvního dne? - Jo.
Agent určitě něco chystá.
Nedává to smysl. Je to červená krabice. Byla by vidět.
Mohli jsme vyhrát 15 táců.
První misi dokončíme s 2 500.
Tohle je vážný. Jsme na mizině.
Jo, jsme na mizině, kámo. Na mizině.
- Co? - Slyšíte to?
- Slyším. - Máme vrtulníky!
Přistávají. Přistávají tamhle.
- Poberte věci. Jdeme! - Vezmi tašku!
Náklad byl pryč. Nenašli jsme ho.
- Připraveni? Pojďme. - Jdeme!
Nenechávejte mě tady!
Odlet z džungle mě mrzel. Miluju táboření.
Ale měl jsem možnost letět vrtulníkem, to sakra beru.
Panebože, jdeme na to!
Ve vrtulníku jsem si připadala hustě. Nekecám, je to věc, co vidíte jen na netu.
Měj se, džungle!
Kolem vrtulníků a letadel se točím pořád.
Dostaňte mě z tý džungle.
Jsem nabuzenej. Jsem šťastnej. Vzletíme, užívám si to.
A je mi fuk, kdo je agent. Neřeším, kdo to sebral. Letím vrtulníkem.
Mám takhle sevřenej zadek! Na záchodě jsem nebyl už asi tři dny.
Nadšení je zastíněné šokem.
Zmizelo nám 5 000 dolarů.
Agent je s námi. Naším úkolem je najít ho.
- Dům! Vidím dům! - Je to dům?
Panebože.
Vypadá to jako doupě nějakýho padoucha.
Říkám si: „Prosím, ať tam bydlíme.“
Tak jo.
- Koukejte. - Je tady štáb!
Pojďte dál!
- Ahoj! Jak je, Alex? - Zvládli jste to!
Vítejte v civilizaci.
Připadám si jako v Avengers.
Vypadá to luxusně. Nikdy jsem v ničem takovým nežil.
Ale jsem Iron Man.
- Buď Iron Man. - Ty jsi Thor.
Je tu Iron Man a Thor. Do akce.
Je to jako pevnost. A uprostřed je bazén.
Říkám si: „Potřebuju do toho bazénu.“
Ale nejdřív sprchu.
Vypadáte vyčerpaní.
Shromážděte se kolem, můj kmeni.
Povězte, jak šly mise.
My tu naši úspěšně dokončili.
- Tým nahoře. - Dobře.
Jedem!
Vrátili jsme se s pěti tisíci.
Tým pod vodou se vrátil s...
dvěma a půl tisíci.
Co otevřít nápovědu?
Jo, asi je čas.
A co poslední tým? Zahanbeně skrýváte oči.
Jo, ztratili jsme se.
Všem to připadá ujetý.
Jak to, že jste nic nepřinesli?
- Tady to nepoznávám. - Já taky ne.
Chápu to. Být na jejich místě,
myslel bych si totéž. Jste agenti. Všichni čtyři jste agenti.
Nevím, jestli nás sabotoval agent.
Nevím, jestli ta mapa byla správně. Jako bychom nemohli vyhrát.
Vidím tu jen jeden kufřík. Co se stalo?
To vůbec nevíme.
Vzbudili jsme se a náklad už v letadle nebyl.
Takže si myslíte, že někdo ze skupiny vzal kufřík
a něco s ním udělal, aby vás sabotoval.
Jo. Rozhodně.
No, máme noční záběry,
jak někdo bere kufřík.
Sakra.
Takhle to bude?
Chci je vidět.
Mám pocit, že kufřík sebral agent.
Jinak řečeno Joi.
Jak do toho zapadá agent?
Pokud je to strategie, tak je fakt dobrá.
Klidně ho mohla sebrat Avori.
Osei mi připadá podezřelý.
Tichý, drží se zpátky. Docela budí podezření.
- Chcete je vidět? - Koukneme na ně.
- Sem s nimi. - Fajn.
Podíváme se na záznam.
Kdo je to?
To ne.
Kdo je to?
Vím, kdo to je.
Panebože.
- To je Will. - Will.
- Co to děláš? - Vzal ho Will.
Co?
Proč?
Agent je on?
Jo, koho by to napadlo? Mě ne.
To ne.
Zjištění, že je to Will, mi vyrazilo dech.
Buď umí lhát nebo jsem pitomec.
Podezíral jsi mě někdy?
Co?
Koukám na ten záznam a nevím, co jsem teď viděl.
Člověk, se kterým jsem ten červený kufřík hledal, byl Will.
A když mi to mohl udělat... Z člověka je podezřelý číslo jedna.
Co jsi dělal, Wille?
Popiš, co se včera večer stalo.
Vyndával jsem věci z letadla.
Byla tam celta.
Vzal jsem ji. Byl na ní přilepený vzkaz.
Málem jsem ho přehlídl. Byl maličký.
Stálo tam: „Tajná mise. Jen pro tebe.“
Když ukradneš jeden z kufříků, zdvojnásobí to jeho hodnotu.
Mohl jsem zkusit menší kufřík, bylo by z něj 5 000.
Nebo vytáhnout ten větší a bylo by z něj 10 000.
Kdyby selhal a někdo si ho všiml,
hodnota kufříku by klesla na nulu.
Will výzvu splnil
a zdvojnásobil hodnotu kufříku.
Já věděl, že ti můžu věřit!
Věřil jsem mu. Naše přátelství bude pokračovat.
Dobře ty.
Williame, výborně.
Celková hodnota banku je 12 500 dolarů.
Paráda! Jste hvězdy.
Je to spousta peněz.
Docela dobrý začátek.
Víš co? Máš můj respekt.
Tohle respektuju. Tyhle činy. Bylo to drsný.
Zní to dobře, ale když se nad tím zamyslíte,
řeknete si: „Fajn, ale ne. Kdyby tě někdo chytil, jsme na nule.“
Will chce vypadat jako borec. Chce vypadat jako spasitel.
„Jo, tohle jsem pro vás udělal.
Přidávám peníze do banku.“
Potvrzuje mi to, že je Will agent.
Tato hra je o pozorování.
Dnes večer proběhne první vyřazení.
Všechny vás čeká stejný kvíz.
Dvacet otázek o tom, koho považujete za agenta.
Osoba s nejvíce špatnými odpověďmi
bude vyřazena a okamžitě zamíří domů.
Ten kvíz mě může zachránit.
Je to tak pro všechny, aby mohli zůstat ve hře.
Ten kvíz je v téhle hře doslova to nejdůležitější.
Tohle je kritická hodina pro vaše pozorovací schopnosti.
Udělejte si pohodlí.
Užijte si sprchu. Uvidíme se večer u večeře.
O agentovi musíte vědět vše.
Je to stresující, protože víte, že tohle dobrodružství může skončit.
Čeká nás kvíz. Mám žaludek jako na vodě.
Jsem hrozně nervózní.
Musím to zvládnout.
Konečně jsme v baráku.
Teď mi jde jen o tohle.
Ve kvízu takhle brzy ve hře asi nejde spoléhat jen na intuici.
Když půjdete po jednom člověku, ale nebude to ten správný, jste v háji.
Ten kvíz bude asi spíš o pravděpodobnosti.
To je trochu...
Já bych řekla spíš: „Třeba to vyjde.“
Netuším, na co se mě budou ptát,
co se mám snažit si zapamatovat.
Rozhlížím se, kdo vypadá vyděšeně.
Ale hlavně, kdo vypadá klidně.
Nervy jsou na pochodu. Všichni mají strach.
Jak všichni víme. Někdo dnes poletí domů.
Týme, čistota vám vážně sluší.
Všichni jste krásní.
Posaďte se.
Dostali jste se až sem. Přežili jste.
Přátelství a výhru stranou,
dnes budete čelit prvnímu kvízu
ohledně toho, kdo je podle vás agent.
I kdybych věděl všechno o všech,
pořád netuším, kdo je agent.
Konečně mi dochází, že je to skutečný.
V tom kvízu nebudu odpověďmi mířit na konkrétní osobu.
Mám prostou strategii.
Budu hrát na většinu.
Někdo se bude soustředit na jednu osobu. A netrefí se.
Kvíz začne teď.
Hodně štěstí.
Na tom kvízu mě znervózňuje, že vím, že je možnost,
že pojedu domů.
Mám pocit, že zábava teprve začala, byla by to škoda.
Připadá mi to jako loterie.
Jak zjistit, kdo je agent?
Odejít může kdokoli. Všichni šílíme.
Agent pracuje nenápadně a rafinovaně.
Když dojde k sabotáži,
nejspíš za to může agent.
Podezřívám pár lidí.
Joi mě napadla jako jedna z prvních.
U všeho jsem rozpolcený.
Nevím, jestli mám správnýho,
nevím, jestli mám špatnýho.
Z toho jsem nervózní.
Prostě nic nevím.
Je to jen čistá intuice.
V hlavě mi to šrotuje,
ale mám pocit, že můžu věřit instinktům.
Okamžitě podezřívám Willa.
Jasně, možná ten náklad měl sebrat, ale znamená to, že se umí přetvařovat.
KDO JE AGENT? KVÍZ DOKONČEN
Dobrá. Přišel čas na první vyřazení.
Na stole před sebou máte mobilní zařízení.
Až odešlu výsledky,
dostanete zprávu a rozsvítí se displej.
Když bude displej zelený, jste v suchu.
Když bude červený, jste vyřazení a váš čas ve hře skončil.
Bohužel nebude čas na loučení.
Jsme připravení?
- Jdeme na to. - Lepší to nebude.
Dobrá. Zadám vaše jména v náhodném pořadí.
Něco jako: „Snad to někdo zvoral víc.“
Dal jsem do toho vše a hotovo. Já prostě nevím.
Dobrá. Jdeme na to.
První je Greg.
Další hráč je Casey.
Sandy.
Díkybohu.
Jacob.
Pranav.
Kesi.
Avori.
Jestli možnost cesty domů někoho neznervózní,
znamená to, že ten člověk ví, že domů nepojede.
Jediný člověk, který ví, že nepojede domů, je agent.
Samara.
Nechci se podívat.
Díkybohu.
Dom.
Takže nám zbývají jen tři.
William,
Joi,
a Osei.
Další hráč je Joi.
Jsem nervózní.
Jsem si jistá, že je ten agent Will.
Můžu se plést.
Můžu být úplně vedle.
A pojedu domů.
Překlad titulků: Tomáš Slavík