UN SERIAL NETFLIX
Tu ești cârtița?
Nu sunt eu cârtița.
Nu sunt eu.
Poate că asta ar spune cârtița.
Cred că asta ar spune și cârtița.
N-o să știi niciodată.
Nu sunt eu.
Dacă aș fi cârtița, probabil nu ți-aș spune.
Nu sunt eu cârtița.
E o minciună credibilă?
N-o să spun că știu să mint, dar chiar mă pricep să mint.
E ca și cum ți se cere să manipulezi oamenii.
Sunt amăgitor de înșelător.
Aș putea fi cârtița,
dacă aș putea să-mi țin gura.
- Nu sunt cârtița - Nu-s cârtița.
- Nu sunt eu. - Nu sunt eu.
Nu sunt cârtița.
Pădurea tropicală Daintree, Australia.
ALEX WAGER PREZENTATOARE
Aici 12 străini vor începe o competiție fabuloasă
care îi va provoca atât fizic cât și intelectual.
- Jucătorii vor colabora... - Așa! Te descurci! Fără teamă.
...ca să câștige bani, dar doar unul îi va lua acasă la final.
- Fugi! - Dar există o chichiță.
Printre ei se află un impostor, cârtița.
Un agent dublu infiltrat în joc
pentru a sabota eforturile celorlalți de a câștiga bani.
Recrutată de producători, obiectivul cârtiței e să tulbure...
N-ai deschis geanta niciodată?
...să dezbine...
- Ce anume urmărești? - ...și să păcălească.
A dat-o în bară. M-au crezut.
Nu se cunoaște identitatea cârtiței. Nimeni nu știe cine e.
Deci nimeni nu știe în cine să aibă încredere.
Nu am încredere în nimeni și mă aștept ca reciproca sa fie valabilă.
Ați pierdut 30 de mii.
Bănuiți cine ne-a sabotat până acum?
E un joc simplu.
- Îndeplinește misiunile... - Să mergem!
...și câștigi banii.
Cum comunici cu ei?
Și cel mai important e
să-ți dai seama cine e cârtița.
Pentru început, jucătorii au de găsit un avion ascuns în miezul junglei.
Mă simt pregătită pentru asta.
Știu că vor fi multe situații surprinzătoare.
Ca infirmieră COVID, m-am confruntat cu asta zilnic
și știu că asta mă va face un jucător grozav.
Sunt informatician
și sunt inteligentă.
Sunt foarte rațională.
Asta mă va ajuta atât să găsesc cârtița, cât și să câștig premiul final.
Bună! E cineva acolo?
Doamne!
- Salut! - Bine. Ce mai faci?
Sigur aud voci.
Sunt foarte încântat. N-am ieșit niciodată din SUA.
JACOB POMPIER
- Salut! - Salut!
Ființe umane!
Și acum, e ireal că am ajuns aproape în celălalt capăt al lumii.
Jacob, de unde ești?
Ohio. La naiba-n praznic.
Provin dintr-un orășel de provincie și de asta colegii mă vor subestima.
Și chiar asta vreau să facă.
- În care zonă din Ohio? - Nord-vest.
Sunt din Brooklyn. Sunt obișnuit cu jungla de beton, nu o junglă adevărată.
OSEI AGENT IMOBILIAR
Păianjeni, lipitori, dinozauri, lei, tigri și urși.
Ăsta e nivelul următor.
La naiba! Ăsta e avionul.
Văd un avion.
Chiar dacă destul de bușit, era un avion adevărat
și mi-am zis: „Ce naiba se petrece?”
Eram cam bulversat. O situație parcă desprinsă din Jurassic Park.
Măiculiță, un ditai păianjenul!
- Hei! - Bună!
- Cum te cheamă? - Osei. Pe tine?
- Eu sunt Joi. - Joi? Bine.
Cred că sunt jucătorul suprem
fiindcă reușesc mereu să sparg tipare sociale.
- Da, ce crezi, Joi? - Sunt pilot.
- Bun, deci... - Poate ar trebui să...
- Să decolăm de aici? Hai! - Nu putem.
Nu știu, adică...
Fac parte din procentul de sub 1% al femeilor pilot de culoare
din Statele Unite.
Am motivația, tupeul și determinarea necesare.
Le voi da un bobârnac așa celorlalți concurenți. Unul câte unul.
Mă iau după tine. Tu ești pilotul. Poate mai e un avion? Nu știu.
- Nu. Ăsta trebuie să fie. - Bună!
- Hei! - Ce se petrece?
- Cum te cheamă? - Avori.
- Pe tine?
- Osei. - Eu sunt Joi.
- Încântată! - Și eu!
Oamenii mă subestimează din cauza carierei mele.
Sunt jucătoare profesionistă de jocuri video
și abia aștept să intru într-un joc real.
E încuiată.
Trebuie să găsim cheia. Trebuie să intrăm cumva înăuntru.
Trebuie să fie ceva acolo care va elucida misterul.
Cred că dacă pun multe întrebări și sunt atentă la orice detaliu,
voi putea afla mai ușor cine e cârtița.
795 W Sexton.
Îți spune ceva
- ...dată fiind profesia ta? - Nu îmi spune nimic.
Bună! Bun venit la petrecere!
Hei! Ce se petrece? Ce faceți? Eu sunt Pranav.
- Încântată! Avori. - Eu sunt Joi.
- Încântat. - Și eu!
Deci știm că trebuie să găsim un avion. Iată-l!
Da, uite-l!
Cred că lumea va crede că sunt cârtița,
fiindcă sunt foarte inteligent și educat, sunt cam greu de citit.
Și cred că asta poate face pe cineva să nu aibă încredere în mine.
Știe cineva să spargă încuietori?
Cred că asta e. Știi cum s-o deschizi?
Nu, nu chiar.
Sunt atâtea fețe noi.
Aici era avionul!
Până la urmă, unul dintre concurenți îmi va trage o mare țeapă.
- Eu sunt Casey. - Bună!
Îmi pare bine, Samara!
Dar nu-mi pasă momentan.
Mă bucur să fiu aici și să pornesc în aventura asta cu ei.
- Avem un avion adevărat. - Da.
Credeam că e vorba de un avion de jucărie.
- Bun venit la petrecere! - Bine. Care-i treaba?
Mi-e milă de cârtiță fiindcă va da piept cu mine,
iar eu nu pierd.
- Tu prima. - Mulțumesc!
Voi fi foarte dominant în acest joc.
Vreau să câștig cât mai mulți bani
WILLIAM MANAGER DE BRAND
și să induc în eroare cât mai mulți oameni.
Ce faci, frate?
- Will. Îmi pare bine! - Eu sunt Casey.
Eu chiar îmi propun ca unii să creadă că eu sunt cârtița.
E un păianjen mare. Ai grijă!
Dumnezeule!
Chiar acolo. Nu știu dacă e viu sau mort, dar să fim atenți.
E viu.
Are un trianglu.
Voi fi un fel de guru al grupului.
CONSULTANT DE MARKETING
Voi atrage simpatia și încrederea colegilor.
Bine. Să ne apucăm de niște yoga!
Cum de are tipul ăsta un trianglu în mijlocul junglei?
Atunci mi-am zis: „El e cârtița, fiindcă are suplimente.”
Cheia e musai să fie în avion?
Îmi pare rău, dar a verificat cineva deasupra?
Cred că ar putea fi pe o ramură. Sau în tufișuri sau într-un copac.
Poți urca în copaci?
Că tot suntem toți aici, e vreunul dintre voi cârtița?
Salut, jucători!
Bună!
- Dumnezeule! - Hei!
- Bine! - Bun venit în Australia!
- Mulțumim! - Hei!
Mă numesc Alex Wagner
și voi fi alături de voi în această aventură fantastică
care începe chiar acum, chiar aici,
în cea mai veche pădure tropicală din lume: Daintree.
Prima voastră misiune începe acum.
Trebuie să recuperați din junglă trei piese din marfa avionului.
Fiecare piesă contribuie cu 5.000 de dolari la premiul final.
Una va fi sus, suspendată în copaci.
Una va fi jos, îngropată sub pământ.
Și una va fi scufundată în apă.
Poftim?
Mai întâi va trebui să localizați marfa,
să găsiți un mod de a o recupera,
apoi să o aduceți aici, unde o veți păstra în siguranță până dimineață.
Împărțiți-vă în trei grupuri.
Aveți în avion absolut tot ce vă trebuie,
inclusiv niște hărți de hârtie.
Cu plăcere!
Nu mă pricep la hărți.
N-am folosit o hartă în viața mea. Am un iPhone.
Fiind pilot, mă pricep la navigație.
Se vor baza pe mine în jocul ăsta.
Cel mai important, mare atenție la partea asta,
unul dintre voi, oameni frumoși,
se va strădui să vă saboteze demersurile.
Acea persoană e cârtița.
Cum ne-a zis Alex că avem o cârtiță printre noi,
mi-am zis, privind în jur: „Unul dintre voi minte de stinge!”
Nu mai e vorba doar de a termina o misiune.
Trebuie să fim atenți
la orice activitate care ar putea avea legătură cu cârtița.
Bine?
Toată lumea e bine?
Nu ai, din întâmplare, cheia avionului?
Noroc că ai întrebat! Poftim!
Bravo, Jacob! Bine, frate! Bravo, băiete!
Baftă la probă! Aveți o oră la dispoziție.
Timpul vostru începe acum.
- Cum ne împărțim? - Eu urc. Nu mă tem de înălțimi.
Și eu sunt înalt și mă pot cățăra.
- Echipa înălțimilor! - Hai aici!
În grupul meu, îi am pe Dom, Kesi și Avori.
Grupul „Sus de tot” îi reunește pe cei care-și depășesc limitele fizice.
Eu pot căuta în pământ fiindcă n-am să înot.
Grupul „Jos la sol” îi reunește pe cei care vor să se ascundă în pământ.
Ca o cârtiță.
Dacă nimeni nu mai vrea să intre în apă, o facem noi.
Eu pot să înot.
Iar grupul acvatic sunt cei care vor să fie văzuți ca jucători de echipă
pentru că s-au înhămat la sarcina de care se feresc toți.
Suntem toți de acord până acum?
Echipa Sus de tot, Jos la sol, Echipa Val domol.
Bine!
- Știi deja! Îmi place! - Știți ce zic?
În Australia, care e țintă?
Termină misiunea și găsește cârtița
Cine e cârtița? Nu știu să-ți spun
Dacă nu știu, îmi văd de drum
S-o descuiem!
Avem geanta unu.
Înainte să găsim marfa, trebuie să luăm hărțile și gențile din avion.
Avem o hartă. Hărți!
Fără ambele chestii, va fi imposibil să ne achităm de sarcini.
Țineți evidența timpului! Nu scăpați asta din vedere!
Baftă!
- O luăm prin spatele avionului. - Înapoi, da. Hai!
Bine, hai să câștigăm banii!
Să ia harta cine merge în față. E o mare responsabilitate pentru tine.
E destul de simplu. Urmărim creasta asta și vedem dacă ajungem la apă.
Pranav a înșfăcat imediat harta.
Nu mă puteam gândi decât la cât de vastă era jungla asta.
Avionul e acolo. Așa că o vom lua la stânga.
- Mergem câțiva metri și apoi... - Au trecut 15 minute.
- Să mergem! - Hai!
Se vor aștepta să mă orientez ușor și să preiau conducerea.
Fugim?
Iau harta, Osei înșfacă geanta și cele două fete se țin după noi.
Venim după tine, Joi.
Îmi convine de minune. Pentru asta trăiesc.
Nu ne vom rătăci.
MARFĂ SUBACVATICĂ MARFĂ SUS DE TOT - MARFĂ JOS LA SOL
Cred că aici e plaja cu nisip.
Zice să o luăm la stânga de la plajă.
Aș zice să mergem la acel golf proeminent și apoi să facem la stânga.
- Vreți sau continuăm în direcția asta? - Sunt de acord.
- Bine. - Să mergem repede.
Văd nisip.
- Ar trebui să ajungem la apă oricum. - Da.
Voi merge cât de repede pot fără să mă grăbesc.
Voi fi un jucător foarte puternic,
căci fiind moderator de focus grupuri, știu să pun cele mai bune întrebări.
Instinctul îmi va dicta și voi ști imediat cine este cârtița.
Nu cred că am ajuns. Cred că suntem aici.
Urmăm creasta și vedem dacă ajungem la apă.
Bine.
Ar trebui să sărbătorim că nu ne-am rătăcit pe drum.
Deci s-o luăm...
ECHIPA JOS PE SOL
- Da, pe aici. - Pe acolo.
Da. Să ne grăbim, echipă!
Caută un copac cu flori roșii. Va fi primul nostru reper, da?
Sper că nu l-am depășit.
Joi e pilot. E destul de bună la orientare.
SANDY MANAGER VÂNZĂRI
Așa că ea a luat harta și ne conduce spre marfă.
Mergeam în direcția greșită. Dacă mergem pe aici...
- Să mergem, echipă! - Da. Hai!
În timp ce Joi ne duce spre Ținutul făgăduinței, mă gândesc:
„Doar nu vrei să mă duci de nas, fiindcă ne-am rătăcit.
Ești un pilot care nu știe să piloteze.”
N-ar trebui s-o luăm la dreapta?
„Sau poate ești cârtița.”
- Joi? - Ce?
- La dreapta. - Scuze!
Nu, e în regulă.
- Deci am venit... - Adică am luat-o la dreapta.
Gândește-te! E din spatele avionului.
Trebuie s-o luăm la stânga, apoi la dreapta.
S-ar putea să fie în ravenă.
- Trebuie s-o luăm pe acolo. - De asta nu-s bună la orientare.
Deci eu car și tot eu vă ghidez după hartă? Ceva nu-i bine.
- Hei, Will! - Facem schimb?
- Ești un viking, frate! - Nu, sunt bine.
Dom, dacă ai harta, ar trebui să stai în față. Dă-mi s-o văd!
Am virat greșit undeva, evident.
Va fi chiar aici la dreapta.
Așa că am luat harta. După cinci minute, atinsesem obiectivul.
- Dumnezeule! - Acolo e?
- Da! - Da.
E într-o plasă!
Avem marfă, iubito! O grămadă de bani.
- Mult bănet! - Doamne!
Am pătruns într-un luminiș și am văzut lada cu marfă.
Existau multe funii și cabluri în jur, un sistem de scripeți.
Și așa o vom recupera. Trebuie să ne folosim de cabluri.
Pare că tocmai a căzut din avion.
Bun și cum vom lua lada aia?
- Bun, tare! Să deschidem geanta. - Are patru căști.
Bine.
- Hamuri. - Astea sunt hamuri.
Deschidem geanta și conține un sistem rapid de rapel.
Înăuntru, era un indiciu mare și roșu.
„Conține un indiciu care te va ajuta să reușești în misiune.
Îl poți deschide oricând,
dar te va costa 2.500 de dolari.”
Indiciul nu era o opțiune. N-am venit aici să pierd bani imediat.
- Să nu-l deschidem. - Să nu.
Am putea să ne cățărăm dacă tot avem frânghii.
Bine, am reușit. Am ajuns aici.
Simt că va trebui să căutăm în apă.
Se formau vârtejuri aprige.
Ce nebunie!
Am putea muri în râul ăsta și nimănui nu-i pasă.
Am reușit!
Am reușit. Așa!
Imediat după ce ajungem la râu,
e timpul să deschidem geanta și să vedem ce avem.
Ce avem aici?
„Conține un indiciu care te va ajuta să reușești.”
Pantofi de apă!
„Îl poți deschide oricând, dar te va costa 2.500 de dolari.”
Deci am decis dacă deschidem indiciul?
Cred că va trebui să ne hotărâm dacă să renunțăm la 2.500 de dolari
ca să luăm premiul.
Am decis că nu e momentul să deschidem indiciul.
Am vrut să vedem cât de bine ne descurcăm,
pentru că nu am vrut să sacrificăm 2.500 de dolari.
Bine.
Faceți pași mari. Nu vrem să cadă vreunul.
Pe harta noastră, zona de căutare din râu
era de circa 100 de metri.
O suprafață mare de căutare pentru echipa acvatică.
Era un șarpe?
Greg, ești bine?
- Era o ramură. - Haide, Greg! Să continuăm să ne mișcăm.
Nu vreau să mă grăbesc prin zona asta.
Prefer să fiu convins
că zona asta a fost cercetată complet.
Sunt îngrijorat. Timpul zboară.
Da, mai avem 30 de minute.
Greg nu prea se concentrează.
Asta m-a pus pe gânduri.
Nu sunt sigur de Greg în acest moment.
Nu ne putem întoarce cu mâna goală.
Nu renunțați! Putem să reușim.
Mai sunt 30 de minute.
Hai să căutăm pe pământ.
Cred că mi-a intrat o insectă în nas.
- Cred că suntem foarte aproape. - Unde crezi că suntem?
Aici, undeva, trebuie să fie. Adică...
Ne învârtim în cerc.
Ăsta e râul, nu?
Înseamnă că am coborât prea mult. Dacă am...
Încep să intru la bănuieli:
„Tu ești pilotul! De ce ne-am rătăcit?”
- Vezi ceva acolo? - Nu.
Suntem în inima junglei.
Joi ar trebui să fie Dora Exploratoarea.
Nu explorăm nimic.
Nici nu știu cât să mergem spre est.
Ori minte, ori chiar e cârtița.
Vreau să mă asigur că dacă ne întoarcem, nu ne întoarcem pe acolo.
Dar marfa nu e... Acolo e marfa.
Da, dar aici e avionul.
- De câte ori ai făcut asta? - Deseori.
Dar de obicei nu folosesc frânghii. Mă cațăr de una singură.
- Bine că ești în echipa asta! - Nu mai spune!
Am decis să mă alătur grupului Sus de tot fiindcă fac cățărări.
Știu multe despre frânghii. Și nu mi-e deloc frică de înălțime.
O frânghie se securizează, eliberând asta când urcă cineva
și blocând-o când se oprește.
Deci, din start, Avori știe foarte multe despre asta.
Când trag în jos, se ridică.
Odată ce înțelegem sistemul de scripeți și ne dăm seama ce trebuie să facem,
am zis: „Bine, cineva trebuie să urce să ia lădița.”
Distracție plăcută! Ridică-mă!
Va merge prima. La treabă!
Am o echipă bună acum.
Mi-ar părea bine să iau acasă cinci miare.
Grozav.
Perfect. Drăguț!
Stai, până să ajung prea sus, trebuie să mă apropii și de geantă.
- Poate te pot trage? - Poți să mă tragi?
- Da, să încercăm! - Trage-mă! Da.
Da, încearcă!
Aproape ai ajuns, da?
- Foarte aproape! - Bine.
- Ia-ți cât de mult avânt ai nevoie. - Asta fac.
Întoarce-te, da?
- L-a prins. - Da!
Arăți ca Jane din junglă.
- La ce te uiți? - E foarte încâlcit.
Sunt numai noduri.
E vreo crăpătură spre marfă în plasa aia?
Se ține de o frânghie.
Ar trebui să o dezleg?
Încep să intru la bănuieli, fiindcă Avori e acolo cu mâna pe plasă,
și o tot mișcă pe loc așa.
Și eu îmi zic: „Nu avem timp pentru așa ceva.”
Cum stăm cu timpul?
Mai sunt 26 de minute. Repejor!
Cred că Avori ar putea fi cârtița.
Probabil nu a fost cel mai bun moment al meu ca jucător.
Sau poate vreți să știți ce e acolo. Ne-ar spune cum să-l dezlegăm.
Să deschidem indiciul?
Chiar ar trebui să deschidem indiciul.
Ni s-a scurs jumătate din timp, deci jumătate din bani.
Ar trebui să mergem la granița zonei de căutare.
Dacă e ceva evident?
Va fi jenant dacă ne întoarcem fără nimic.
Devenisem puțin suspicios.
Deschiderea plicului e ceva ce și-ar dori cârtița,
fiindcă 2.500 de dolari mai puțin decât 5.000 tot e o manevră de succes
din perspectiva cârtiței.
Deschide-l! Eu zic să-l deschizi.
Da, cred că e timpul.
- Cred că... - Nu, eu zic s-o facem!
Nu-mi pasă că pierdem jumătate din bani.
Era imposibil să verifici toată zona asta.
„Deschizând plicul, ai pierdut 2.500 $.
Lada conține un sertar ascuns. În sertar e o rangă.
Deschide lada cu ranga și vei da peste o piesă mică de marfă.”
Bine, dar nu văd nicio ladă.
Deschidem indiciul și nu ne spune nimic despre unde e lada.
Ne spune cum s-o deschidem când o găsim. Grozav.
Poate fi oriunde. Fiți atenți și la mal.
Ar fi grozav să fie chiar aici.
- Știu. Poate e sub un buștean? - Frăție!
- Mamă! - Am găsit-o?
Văd o cutie roșie.
- Ia uite! Am găsit-o! - Da!
- Doamne! - Am găsit-o!
- Da! - Da!
Oamenii mă suspectau.
Aveam nevoie de asta.
Trebuia să fiu cel care o găsește.
Nu ne-am terminat treaba. Trebuie s-o scoatem de aici.
- Așa! - Deci sertarul are o rangă.
- Am reușit. - Poftim! Bine.
- Da! - Da!
Ne-ar fi luat foarte mult s-o deschidem.
Chiar dacă am ezitat să deschidem indiciul,
sunt foarte bucuros că echipa noastră și-a asigurat 2.500 $.
- Trebuie dusă înapoi. - O iei tu?
Trebuie să ajungem la avion. Mai avem 20 de minute.
Sunt noduri peste tot!
- Ești gata să urci? - Da, haide! O ajut eu.
Spune-mi când!
Pe mine mă interesa doar să cobor cutia la pământ,
iar Kesi s-a ridicat în aer, chiar lângă mine, ca o adevărată.
- Stăm bine. - Vorbește cu noi!
E doar un nod alambicat.
Dezleagă nodurile urgent! Valorează 5.000 $.
Sunt atâtea noduri care par imposibil de dezlegat.
Facem progrese acolo?
Toată lumea e încordată. Asta mă cam neliniștește.
Kesi pare stăpână pe situație.
Ridică-l!
Am putea s-o scoatem acum.
- Haide! - Haide!
Haideți! Ați scos-o?
- Ați scos-o? - Dă-i drumul!
- Da! - Bine!
Avem marfă, iubito!
Parcă câștigasem campionatul.
- Bravo! - Să mergem!
Ați dat cu ea de pământ! Bravo!
Și ne-am dat seama că mai avem zece minute.
Hai s-o luăm. Să ne mișcăm!
Trebuie să ducem marfa în avion sau cei 5.000 $ n-au nicio valoare.
Cât timp mai avem?
Zece minute, exact.
Trebuie să fie undeva pe aici, pe jos.
Suntem aproape. Știu sigur.
Trebuie doar găsit locul anume, dar suntem aici.
Sunt primii bani pentru marele premiu.
Îi suspectez pe toți din echipa mea, din păcate, văzând că pierdem.
- Te ajut cu geanta? - Nu.
- Ești bine? - E ușoară.
Osei e suspect doar fiindcă nu se agită deloc.
Trebuie să fie de-a lungul râului, undeva jos,
poate chiar în râu.
Se întâmplă ceva suspect.
M-am gândit deja că cineva face ceva pe ascuns,
ceva foarte dubios.
Mă tem că n-o să reușim.
- Ba da. - Trebuie să ne grăbim.
Nu m-am bucurat niciodată atâta să văd un avion!
Observăm că am ajuns primii.
- Putem să ne îmbrățișăm? - Hai să ne îmbrățișăm!
Acum doar așteptăm să vedem ce echipe mai apar.
- Arată-ne drumul, Thor! - Să mergem!
Venim și noi!
Sosesc cinci miare, iubito!
- Hei! - Ați reușit?
Da!
Ați câștigat 5.000 $?
Nu.
A trebuit să deschidem indiciul.
- Deci aveți 2500? - Da. Mai bine decât zero.
Mai bine decât nimic.
Am recuperat cutia asta.
Mă uit la echipa mea și știu că toți am contribuit la asta.
Atinge cutia! Atinge-o!
Haide! Atinge-o. Dezmiard-o puțin! Am muncit din greu pentru asta.
Mă distrez grozav. Asta am venit să fac.
În spate de tot?
Am venit să fiu Dom Cruise. Ăsta sunt.
Încerc să termin fiecare misiune imposibilă.
Crezi că celălalt grup va reuși?
Cinci minute!
Încep să-mi pierd încrederea în ei.
Nu vom renunța.
Acum suntem la pământ de tot.
Mai avem două minute.
- Două minute? - Da.
Nici să vrem, n-avem timp să mai terminăm misiunea.
Stai, poate e sub ceva? Mai la sol?
Haide, frate! Sunt 5.000 de dolari.
Bine, să nu renunțăm! Îi dăm de capăt!
Timpul a expirat. Ar trebui să ne întoarcem.
Chiar simt că Joi ne-a sabotat misiunea.
Până la urmă, avea harta și a preluat conducerea
și a ieșit o bulibășeală.
- Da, încolo e avionul. - Haide!
Ne-am străduit cât am putut.
Îmi dă cu minus. Nu-mi iese socoteala.
Nu-s bun la mate, dar știu că nu iese la calcul.
- Îi auzi? - A expirat timpul.
Of, ce ați...
N-au adus nimic.
Ce ați pățit?
Ne-am învârtit printr-o zonă împădurită.
Am dat de o fundătură. Nu am găsit nimic.
Credeam că dând harta pilotului luăm cea mai bună decizie,
dar se pare că ne-am rătăcit oricum.
Mă oftic că n-am luat cei 5.000 de dolari.
Ai crede că un pilot s-ar descurca cu o hartă foarte simplă.
- De ce n-ați deschis plicul roșu? - N-am avut unul.
- N-ați primit un plic roșu? - Nu.
- N-ați primit un indiciu? - Nu.
- Niciun indiciu în geantă? - Puteam s-o deschidem?
- N-ați deschis deloc geanta? - Nu.
De ce, în numele lui Dumnezeu, nu ți-ai deschide geanta?
Nu vrei s-o deschizi? Aș vrea să...
Nu.
Alex a spus că ai unelte și indicii pe care le poți folosi.
- Nu. - De ce nu?
Fiindcă e geanta noastră.
Nu înțeleg de ce nu deschizi geanta.
Da. Misiunea s-a terminat,
de ce nu vreți să vedeți ce indiciu ați avut?
Și noi vrem să știm.
Osei era omul meu.
Credeam că ne vom împrieteni la cataramă.
Și nici nu le-a deschis geanta.
La naiba! Mi-a frânt inima. Idila noastră platonică n-are nicio șansă.
Așa că a trebuit să mă reprofilez. Will e tipul meu acum.
Asta e situația. Am rămas cu Thor.
Da, uite-o acolo!
Scrie: „Marfa e în cea mai adâncă dolină.”
- Ați găsit vreo dolină? - Nu.
- Doline? - Aveați și o poză cu ele.
Nu era nicio groapă marcată pe hartă, dar eu voi fi mai reținut
căci, până la urmă, n-am încredere în nimeni. Absolut nimeni.
Bine, avem tot acest echipament, echipament de camping.
Să ne așezăm tabăra. Da?
- Da, tati. - Căpitane Dom. M-ai înfierbântat.
- Salutare! - Super.
Se pare că vom fi sta claie peste grămadă.
E o aventură să încerci să-ți așezi tabăra cu figuranții ăștia.
Da, să ne îndepărtăm de foc.
Ăștia nici nu știu să-și lege șireturile.
Ăsta ar fi locul ideal pentru cort, dar acolo e focul, așa că...
Trebuie să protejăm marfa.
Dacă nu, tocmai am irosit mult timp în junglă degeaba.
Stai! E un păianjen imens acolo.
- Nu te... - E mare!
E uriaș.
Suntem în junglă. O să tot fie.
- Nu dorm aici, afară. - Bine.
Nici gând!
Hai să jucăm un joc!
Cel căruia îi vine rândul va da de greu. I se vor pune multe întrebări.
De ce te temi mai mult?
De bufnițe.
- Bufnițe? - Poftim?
Ochii ăia și cum își întorc capul...
Dorm pe burtă. Ai văzut cum fuge o bufniță?
- Unde ai văzut o bufniță fugind? - Ce?
- Unde ai văzut-o fugind? - În coșmarurile mele.
Avem doar 7500 din cei 15.000 $ pe care trebuia să-i obținem.
Deci eu îi privesc și observ pe toți.
Eu sunt Jacob. Sunt pompier și paramedic.
E slujba mea cu normă întreagă din ultimii opt ani.
Ca absolventă de psihologie, învăț cum funcționează creierul oamenilor.
După ce voi dibui cârtița, le va fi greu.
Sunt soție, mamă. Asta e superputerea mea.
Simțurile tuturor sunt super activate acum.
Sunt cu ochii pe toți cei trei colegi ai echipei mele de succes.
Poate că e un semn de paranoia, dar exact așa sunt eu.
Probabil va trebui să ne trezim devreme.
Bine, oameni frumoși, eu mă culc.
- Noapte bună! - Fuse o zi bună!
Noapte bună!
Noapte bună și celor 7.500 de dolari din avion!
Noapte bună!
- Hei, Will? - Da?
Te iubesc.
- Hei, Dom? - Da?
- Te iubesc. - Puricii să vă sărute!
'Neața, băieți!
Ce faci, frumoaso? Uită-te la tine!
Nu încă. Poate după ce-mi dau cu luciu.
Nimeni n-a dormit bine.
Nimeni.
Dacă vă amintiți, Alex a spus:
„Azi va veni cineva să vă ia pe voi și marfa.”
„Pe voi” adică pe noi.
Mă duc să iau marfa.
Hei, echipă!
- Ce e? - Mai e doar o piesă.
- Poftim? - E a noastră.
- E cea subacvatică. - Bine.
E posibil să fie manevra cârtiței.
În timp ce dormeam aseară,
el ar fi putut lua marfa.
- Ea ar fi putut lua marfa. - E singura care valora cinci mii.
Cea mai valoroasă parte din ce s-a câștigat ieri.
Trebuie s-o găsim. Într-un fel sau altul, trebuie găsită.
Vă pot spune sigur cine n-a fost. Eu am stat treaz...
N-am dormit... Poate am ațipit 30 de minute.
Jacob nu s-a mișcat. Era în dreapta mea.
Știu că tu nu te-ai mișcat, erai în stânga mea, iar Dom era lângă el.
Și Dom a stat treaz.
Toți erau ochi și urechi la Will.
Ne putem împărți în echipe ca s-o găsim? Pierdem timp.
Tipul ăsta e plăcut de toți.
- Ești bine? - Da.
Serios, ești bine?
E simpatic. Stârnește interesul.
Și asta mă face să cred că Will e cârtița.
Tu ești singurul în care am încredere.
Știu că nu ești tu.
Putem face asta în cinci minute. Nu știm cât timp mai avem.
Hai, orășeanule!
Voi chiar intrați în junglă?
Tu chiar vorbești din avion?
Eu păzesc chestia asta.
Nu păzești nimic. Doar dai din gură.
Eram șocat. Noi n-am adus o geantă, acum ne și lipsește una?
Bine.
Ce impresie lasă asta?
- Îl suspectezi pe Osei? - L-am suspectat...
- Din prima zi? - Da.
Cârtița sigur pune ceva la cale.
Nu are sens. Cutia e roșie. Ar trebui s-o vedem imediat.
Am avut ocazia să câștigăm 15.000 $
și ne-am terminat prima misiune cu 2.500.
E o problemă gravă. Suntem rupți în fund.
Faliți, rupți în fund, frate.
- Ce? - Ați auzit?
- Da. - Avem elicoptere!
Aterizează. Aterizează acolo.
- Ia totul! Să mergem! - Ia geanta!
Marfa dispăruse. Nu era de găsit.
- Sunteți gata? Hai! - Să mergem!
Nu mă părăsiți!
Mă întristasem că plec din junglă, îmi place la camping,
dar am avut șansa să merg cu elicopterul, așa că mă bucur.
Doamne, decolăm!
M-am simțit ca o mare șmecheră în elicopter.
Adică, pe bune acuma, e ceva ce vezi doar pe internet.
Pa, junglă!
Stau printre elicoptere, avioane toată ziua.
Scoate-mă din junglă urgent!
Sunt încântat, surescitat, fericit. Decolăm, mă bucur de experiență.
Nici nu-mi pasă cine e cârtița.
Nu-mi pasă cine a luat geanta. Sunt în elicopter.
Și fesele mele sunt așa...
Fiindcă n-am fost la toaletă de trei zile.
Entuziasmul e umbrit de șoc.
Au dispărut 5.000 de dolari.
Cârtița e aici și sarcina noastră e să-l găsim.
- O casă! Văd o casă! - E o casă?
Dumnezeule!
Pare ascunzătoarea ideală a oricărui răufăcător.
Mă gândeam: „Spune-mi, te rog, că aici vom fi cazați!”
Bine!
- Ia uite! - Avem echipă! Așa da, frate!
Poftiți, vă rog!
- Hei! Ce faci, Alex? - Ați reușit!
Bun venit în civilizație!
Mă simt ca în Răzbunătorii.
Arată luxos. N-am trăit niciodată așa.
Sunt Omul de oțel.
- Poți fi Omul de oțel. - Tu ești Thor.
Omul de oțel și Thor sunt aici. Adunarea!
E ca o fortăreață și văd o piscină în mijloc.
Trebuie să intru imediat în piscină. Dar, mai întâi, să fac duș.
SAMARA STUDENTĂ LA PSIHOLOGIE
Păreți extenuați.
Adunați-vă la masă, tribul meu!
Cum au decurs misiunile?
Noi ne-am îndeplinit misiunea.
- Echipa Sus de tot. - Bine.
Dă-i drumul!
Ne-am întors cu cinci miare.
Echipa Subacvatică s-a întors...
- Cu 2.500. - 2.500.
Deschidem indiciul?
Cred că e timpul.
Ce s-a întâmplat cu cealaltă echipă? Văd expresii acoperite de rușine.
Da, ne-am rătăcit.
Toți ridică din sprâncene.
„Cum de n-ați adus nimic înapoi?”
- Zona asta nu mi se pare cunoscută. - Probabil... Nu?
Înțeleg. Dacă aș fi în locul celorlalți,
aș gândi la același lucru: Toți sunteți cârtițe. Toți patru.
Nu știu dacă și-a băgat cârtița coada.
Sau dacă harta era corectă, dar părea că n-aveai cum să câștigi.
Văd doar o singură lădiță. Ce s-a întâmplat?
Chiar nu știm.
Ne-am trezit și lada nu mai era în avion.
Credeți că cineva din grup a luat-o
și i-a făcut ceva ca un act de sabotaj.
Da. Sigur.
Avem înregistrări nocturne cu cineva care a luat lada.
La naiba!
Deci așa se joacă?
Trebuie să văd asta!
Sunt sigur că marfa a furat-o cârtița. Știi ce zic? Adică Joi.
Care e rolul cârtiței în acest scenariu? Dacă e o strategie,
e una bună rău.
Avori, ar fi putut s-o fure, sunt convins.
Osei mi se pare suspect.
Liniștit, reținut, mi-a dat de bănuit.
- Vreți să vedeți? - Da, să vedem!
- Să vedem! - Bine.
Să vedem înregistrarea!
Cine e?
Nu se poate.
Cine e?
Știu cine e.
Doamne!
- Ăla e Will. - E Will.
- Ce faci? - Will a luat-o.
Poftim?
De ce?
El e cârtița?
Cine ar fi crezut? Eu, nu.
Nu se poate.
Cum am văzut că e Will, inima mi-a căzut în stomac.
Ori e un mincinos bun, ori sunt un idiot.
Te-ai îndoit vreodată de mine?
Te-ai îndoit?
Mă uit pe ecran, frate. Nu știu ce să zic că am văzut.
Persoana cu care am căutat lădița aia roșie era chiar Will.
Dacă poate să-mi facă mie asta, îl plasez pe primul loc ca suspect.
Ce făceai, Will?
Povestește-ne ce s-a întâmplat aseară!
Deci scoteam lucruri dintr-un avion.
Am văzut o prelată.
Și avea un bilet lipită de ea.
MISIUNE SECRETĂ CITEȘTE SINGUR!
Era s-o ratez pentru că era un pătrățel minuscul
pe care scria: „Misiune secretă. Doar pentru ochii tăi.”
Dacă poți fura una dintre lădițe, i se va dubla valoarea.
Puteam încerca cu cea mai mică și ar fi fost 5.000.
Sau o alegeam pe cea mare și am ajunge la 10.000.
Dacă eșua și era văzut de cineva,
valoarea lădiței ar fi scăzut la zero.
Will s-a achitat de sarcină
și a dublat valoarea lăzii cu marfă.
Știam că pot să am încredere în tine!
Am crezut, am avut încredere și idila noastră va continua.
Bine jucat.
William, bravo!
Valoarea totală a premiului e acum de 12.500 de dolari.
MARELE PREMIU 12.500 $
Bravo vouă! Sunteți vedete rock.
Sunt mulți bani.
Nu e un început rău.
Știi ceva, frate? Tot respectul!
Respect! Respect astfel de fapte. E o mișcare de tip tare!
Sună bine. Dar când analizezi atent,
e bine și nu prea. Dacă te prindea cineva, pierdeai banii.
Will vrea să pară că e tipul bun.
Vrea să pară salvatorul.
„Da, asta am făcut pentru voi.
V-am adus mai mulți bani.”
Asta îmi confirmă că Will e cârtița.
Jocul ăsta se bazează pe observații.
Diseară va avea loc prima noastră eliminare.
Veți da toți același test.
Douăzeci de întrebări despre cine credeți că e cârtița.
Persoana care are cele mai multe răspunsuri greșite la test
va fi eliminată și trimisă acasă imediat.
Acest test e colacul meu de salvare.
E colacul tuturor pentru a continua și a rămâne în joc.
Testul ăsta e cea mai importantă probă a jocului.
Acesta e momentul critic pentru puterile voastre de observație.
Faceți-vă comozi!
Bucurați-vă de un duș! Ne vedem la cină diseară.
Trebuie să știi totul despre cârtiță.
Și e foarte stresant
fiindcă știi că această călătorie s-ar putea sfârși.
Vom da testul și am numai noduri în stomac.
Am mari emoții.
Trebuie să trec testul.
În sfârșit, într-o casă!
Asta e totul pentru mine acum.
Nu cred că te poți baza pe intuiție ca să treci testul
fiindcă ești la începutul jocului.
Dacă țintești spre cineva și e persoana greșită, adio și n-am cuvinte.
Cred că e mai mult un test de probabilități statistice
și asta e cam...
Eu mă gândesc că depinde mai mult de noroc.
Habar n-am ce fel de întrebări mi se vor pune,
ce o să am nevoie să-mi amintesc.
Mă uit în jur să văd cine pare speriat.
Și mai ales, cine pare calm.
Nervii sunt întinși, anxietatea e mare,
fiindcă după cum știm toți, cineva va pleca acasă diseară.
V-ați aranjat foarte frumos, echipă.
Toți arătați superb.
Hai să luăm loc!
Ați ajuns aici. Ați supraviețuit.
Lăsând prieteniile și câștigurile deoparte,
în seara asta veți da primul vostru test
legat de identitatea cârtiței.
Chiar dacă știam absolut totul despre fiecare persoană,
tot n-aș ști cine e cârtița.
Realitatea asta mă lovește. E pe bune.
Nu-mi voi orienta răspunsurile spre o anumită persoană.
Strategia mea e simplă.
Joc la majoritate,
fiindcă cel care va ținti o persoană anume, poate greși.
Testul va începe acum.
Succes!
Ce mă tulbură cel mai mult legat de test e să știu că există șansa
să plec acasă.
Simt că abia a început călătoria, deci va fi nasol dacă plec.
Cred că e o loterie, în acest punct.
E aproape imposibil să știi cine e cârtița.
Oricare dintre noi ar putea pleca. Toți suntem îngroziți.
Cârtița operează subtil și pe furiș,
și când are loc un eșec,
e cel mai probabil sub influența cârtiței
și asta m-a făcut să bănuiesc câțiva oameni.
Instinctul mi-a spus din prima că Joi ar putea fi cârtița.
Sunt cam jumi-juma.
CÂRTIȚA E CĂSĂTORITĂ ÎN PREZENT? DA - NU
Nu sunt prea sigur că am ales bine, nici prea sigur că am ales prost.
GRUPUL CÂRTIȚEI A RECUPERAT O LĂDIȚĂ ROȘIE?
Mă neliniștește tare că nu știu.
Chiar e vorba de intuiție pură.
Am o mie de gânduri, dar simt că mă pot baza pe propriul instinct.
CÂRTIȚA E SINGURĂ LA PĂRINȚI?
Imediat, îl bănuiesc pe Will.
Sigur, a fost nevoit să ia marfa,
dar asta îmi spune că se poate fi prefăcut la comandă.
CINE E CÂRTIȚA? TEST FINALIZAT
Bine. A sosit timpul. E prima noastră eliminare.
Pe masa din fața voastră, fiecare are un telefon mobil.
Când trimit rezultatele,
veți primi un mesaj și ecranul se va aprinde.
Dacă ecranul e verde, ești în siguranță.
Dacă e roșu, ai fost eliminat
și timpul tău în joc s-a terminat.
Din păcate, nu vom avea timp de rămas-bun.
Suntem pregătiți?
- S-o facem! - Mai pregătit ca niciodată.
Bine, vă voi introduce numele într-o ordine aleatorie.
Sper din tot sufletul ca cineva să fi răspuns mai prost ca mine.
Am dat totul și l-am predat pentru că nu știu și gata. Nu știu.
Bine. Începem!
Primul e Greg.
Următorul jucător e Casey.
Sandy.
Slavă Domnului!
Jacob.
Pranav.
Kesi.
Avori.
Dacă cineva se simte relaxat în contextul plecării acasă,
înseamnă că știe sigur că nu pleacă acasă.
Singura care știe sigur că nu pleacă e cârtița.
Samara.
Nu vreau să mă uit.
Slavă Domnului!
Dom.
Mai avem doar trei.
William,
Joi
și Osei.
Următorul jucător e Joi.
Am foarte mari emoții.
Acum sunt sigură că Will e cârtița.
Aș putea să greșesc.
M-aș putea înșela amarnic.
Și aș pleca acasă.
Subtitrarea: Adina Chirica