Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Apa!
NENEH, A SZUPERSZTÁR
Jó napot! Szabad a nevét?
- Jó napot! - Jó napot! Nina Sahiere.
Köszönöm!
- Jó napot! - A felvételire jöttem.
Nevem: Neneh-Fanta Gnaoré. 12 vagyok.
Címem: La Courneuve, rue des Linandes pourpres 55, C épület, A lépcsőház.
B lépcsőház, második emelet, C ajtó. Ide!
- Jó napot! Alice Desmarches. - Ölelés. Ezt is vidd!
- Jó napot, lányok! - Jó napot!
Az utolsó fordulóban két újdonság is van.
Az első, hogy szabadon táncoltok, szabad stílusban,
és egyedül lesztek a színpadon, nem lesz ott más, mint korábban.
A másik a zsűri. A tanári kar tagjai ülnek benne,
de lesznek új arcok is, ez ne bizonytalanítson el!
Madame Marianne Belage még mindig benne van a bizottságban?
Igen, az igazgató asszony is itt van.
Rendben, akkor most átmegyünk a rendelőbe.
Hozzátok az orvosi alkalmasságit, és a többi papírt is!
És ugye mindenki felírta egy papírra a szüleinek a magasságát és testsúlyát?
- Igen. - Igen.
Rendben, gyertek velem!
Julia Dobinier-nak hívnak, 12 éves vagyok.
A Conservatoire-ban tanulok, az általánost egyéni tanrenddel végzem.
A nevem Olivia, 12 éves vagyok, nyolc éve táncolok.
Salomé Laurent vagyok, februárban voltam 12.
Negyedikes vagyok, mert kihagytam egy évet.
Normandiában, Caenban lakom, illetve a 16. kerületben.
Két és fél évesen kezdtem táncolni, vagyis már tíz éve csinálom.
Tavaly kezdtem versenyezni,
a Nyizsinszkij-versenyen a döntőbe jutottam, és második lettem.
Jó napot! Romane L'Archer vagyok, 12 éves.
Párizsban lakom, a nyolcadik kerületben.
Két és fél éves korom óta táncolok, sok versenyen indultam,
de Olaszországban, mert a szüleim tavalyig ott éltek.
Jó napot! Iris Clishe vagyok.
Egyéni tanrenddel tanulok egy ötödik kerületi iskolában.
Délelőtt suliban vagyok, délután táncolok.
Hétvégente különórákra járok Muriel Hascolovitchhoz.
Nem olyan régóta versenyzem,
de a táncszövetség versenyén aranyérmet szereztem.
Jó napot! Szóval, a nevem Neneh-Fanta Gnaoré, 12 éves vagyok.
- Ennyi elég? Elkezdhetem? - Előbb szeretnénk megismerni kicsit.
- Hogyne. Mire kíváncsiak? - Hogy hol tanultál táncolni.
Hűha, ez hosszú sztori.
Negyedikben kezdtem, de a délutáni órák, hát, elég gázak voltak.
Aztán a Coteaux-projektben folytattam. A Coteaux-t mifelénk nem annyira csípik,
de a kurzusaik állati jók. Ugyanott hiphopot is tanultam.
- És hogyan készültél fel a felvételire? - Hogyan is?
Megnéztem Marianne Belage összes videóját még prímabalerina korából.
Most már kívülről tudom az összeset. A bajadért, A hattyúk tavát, mindent.
És szinte az összes lépést leszedtem onnan.
Engem legeslegjobban a szabad tánc izgat.
Bocs! Lehetne, kérem, elölről?
Mehet.
Tudnád akkor kezdeni, amikor én? Nem voltam kész.
Határozottan kecses.
Ha egyenletesen fog fejlődni, akkor kimondottan ígéretes.
- Alexandre? - Teljes mértékben egyetértek.
Rendben, akkor jöhet Luna.
- A következő Neneh-Fanta Gnaoré. - Na, kérem, szerintem nem kérdés.
Nagyon tehetséges táncos, de nem ebbe az iskolába való.
Persze, ideális fizikum nem létezik,
de a balettben mégiscsak egyfajta esztétikai egységre kell törekednünk.
Nem értek egyet. Szerencsések lennénk, ha ide járna.
Én nem gondolom.
Mi a gond? A quadrille-ban ott van az mauritániai kislány, Magalie is, nem?
Ugyan, a quadrille-ban? Most komolyan? Ők a beugrók beugrói, az alja.
Soha nem lesz szólótáncos. Szólistákat akarunk, nem pedig statisztákat.
És már 23 éves. Ebben a korban ti már mind szólisták voltatok.
Neneh-nek sokkal sötétebb a bőre, mint a mauritániai lánynak.
Fel kell vennünk! Ideális a testalkata.
Most nem ez a kérdés, hanem az, hogy van-e valós helye egy ilyen csapatban.
Képzeljük el a színpadon hét-nyolc év múlva!
A bőrszíne nem terelné el a táncról a figyelmet?
Mind a 40 hattyú fehér. Hamupipőke, Gisele, A bajadér.
A repertoár minden szerepe fehér, ez tradíció.
A mi dolgunk, a munkánk, hogy megőrizzük és továbbadjuk az értéket.
A dolgunk-e, hogy őt felvegyük, vagy sem?
Elég! Nem az a dolgunk, hogy a tehetség útjába álljunk.
Szerinted mi volna az? Hogy ideengedjünk minden jöttmentet?
Nem, csak objektívnek kell lennünk, és kiválasztanunk a legjobbat.
A negrid testtípusnál fennáll a veszély, hogy kamaszkorban szinte robban a test,
és a megnőtt mell és csípő már nem felel meg a normáknak.
Emlékezzetek, mi történt a kis Fatoumatával! Ki kellett rúgnunk.
Ne feledd, a társulatban már vannak feketék!
Idrissa Bentou, Jean-Rose Martin, Baptiste Bhénoussi.
A férfiak rendben végigjárták a képzést, utána pedig bekerültek a társulatba.
De nem lettek szólisták, és a szerződés vége előtt elhagyták a csapatot.
Nagy veszteség volt. Különben is, azok férfiak. Teljesen más ügy.
Egyébként is, van már kínaink, koreaink, ukránunk, finnünk, néhány olaszunk.
Kimondottan nyitottak vagyunk mostanában.
Idén csak hét helyünk van, szóval ha felvesszük Neneh-t,
megakadályozunk olyanokat, mint Victoire vagy Morgane,
hogy közénk tartozhassanak, pedig ők inkább illenek ide.
Az iskolánk tele van Morgane-okkal és Victoire-okkal.
Elnézést, de ön csak konzultánsi minőségben van jelen.
Az operát ön vezeti, viszont az iskolaigazgató én vagyok.
Csak rajtam és a tantestületen áll, hogy melyik növendéket vesszük fel.
Így van, de szerintem a kis Neneh-t mindenképpen fel kell venni az iskolába.
Tegye őt az első helyre!
Felvettek! Ez állati klassz! Királyság!
Tudom, hogy most megőrültem, de olyan boldog vagyok!
Köszönöm! Köszönöm! Köszönöm!
Akkor miért engedtél felvételizni?
- Szervusz! Hogy vagy? - Azért, mert azt hitted, nem sikerül?
Csak simán nem mondtam nemet, ennyi. Te meg nem mondtál el mindent.
Nem mondtam, hogy ez a legklasszabb suli a világon?
Nem, nem. De nem szóltál, hogy bentlakásos,
meg hogy koleszba mész, meg hogy napi nyolc órát fogsz táncolni.
Ja, ez jogos.
De te most azt hiszed, hogy a párizsi opera sulija
a lecsúszottak és tök hülyék gyűjtőhelye?
- Épp ellenkezőleg. - Figyelj, senkit sem ismerek onnan.
Nem bízom bennük. Ennyi.
Azt akarod, hogy én is elcsesszem az életemet, mint te? Irigy vagy?
Irigy, irigy, irigy, irigy, irigy! Apa! Apa!
- Nyisd már ki! - Hagyj aludni!
- De, apa, anya az előbb megdobált! - Úgy kell neked.
- Vörös kód! Családi erőszak! - Miért? Te mit csináltál?
Nem csináltam semmit! Ő volt! Megdobált, csak mert sikerült a felvételim!
Neneh, kérlek, hagyj engem aludni! Menj a szobádba, szépen kérlek!
Kösz szépen!
Ott fogsz aludni, ott fogsz enni, még mosakodni is ott fogsz?
- Nem tudod, mi az a kolesz? - Dehogynem tudom, de akkor is, ez sok.
- Nyugi már, hétvégente hazajövök. - A hétvége tök kevés.
Ja, és szerintem téged azonnal ki fognak rúgni onnan.
- Ja, esélyes. - Ez egy libaképző.
- Hercegkisasszonyoknak. - Semmit sem értesz.
- Táncolni fogok, a véremben van. - Ja, persze.
- Csak ez számít. - "Csak ez számít."
Az operában valahogy nem látlak magam előtt.
Egy táncklubban talán, vagy az állatkertben.
De az operában? Ahhoz te túl gengszter vagy.
- Be nem tenném oda a lábam. - Te meg az opera...
- A fejed egyszerűen nem oda való, kész. - Jaja.
Dehogynem jössz, elhívlak.
- Elhívsz? - Adok majd ingyenjegyet. Kiművellek!
Na és hogy vagy, mióta Samuel hanyadszorra...?
Igen, 46-odjára lepattintott? 46 az már elég sok, nem?
Az életem mostantól evés és tánc, ennyi. A pasikkal végeztem, ennyi. Detox.
- Lepattintás-detox! - Detox!
- Ami a kaját illeti... - Ja, látjuk, mit csinálsz.
- Látjuk, hogy mindenfélét eszel. - Állati klassz!
Minden oké, szépségem?
- Minden. - Megiszunk egy kávét?
Nem megy, összvissz öt perc a szünetem. Na?
- Gondolkodtál Neneh-n? - Gondolkodtam.
- És nem értelek. - A tánc nem igazi munka.
Miért beszélted tele a fejét? Hogyan fog megélni?
A színvonalas tánc nem igazi munka?
Mondj egy ismert fekete balett-táncost!
És te? Mondj egy fehér balett-táncost, akit ismersz!
- Egy rakás van. - Egyet sem tudsz.
Különben is feleslegesen idegeskedsz. Jól ellesz ott.
Délelőtt táncol a társaival,
délután a mesterek foglalkoznak velük, este pedig iskola. Van jobb ötleted?
És a bentlakásos iskola? Az nem zavar? Hogy csak hétvégente látod majd őt?
Ezzel jár. Tanul és táncol egy helyen. Átgondoltam. Nagy lehetőség ez neki.
Meddig táncol egy ember? 35-40 éves koráig. És aztán?
Ezen ne görcsölj! Majd megoldja. Nézd csak Deschamps-t vagy Zidane-t!
Jó, de most mennem kell.
- Te picit sem akartál balerina lenni? - Én dzsúdóztam, mint mindenki.
Hé, bízz már kicsit a lányodban, Martine!
- "Bízz egy kicsit a lányodban!" Persze. - Na, szia!
- Akkor otthon. - Akkor otthon.
Ne bohóckodj! Azt vesszük, ami a listán van.
Neneh? Hallasz, Neneh? Neneh?
Neneh? Próbáld fel! Nyomás, csipkedd magad!
- Jó lesz, kicsim? - Igen.
Van egy új kollekció, kiválóan passzolna a lánya bőrszínéhez.
Halvány rózsaszíntől a bronzon át a feketéig.
Hogyhogy "a lánya bőrszínéhez"? Már nem is vehetem fel azt, amit akarok?
Engedd beszélni a hölgyet! Ő ért hozzá.
Honnan értene hozzá jobban, mint én?
A hagyományos fehér ruha eléggé megtöri a fekete táncos sziluettjét,
de ma már erre is van megoldás.
Nincs szükségem megoldásra, mert nincsen problémám.
Ez az opera tánciskolájának utalványa.
És miután kifésülted a hajad, ráteszed ezt a zselét. Ez nagyon jó.
Jó sokat tegyél, főleg ide oldalra, hogy lefogja a sok apró babahajat!
- Mindenhová teszünk, és aztán... - Már tök zselés vagyok. Mikor kezded?
Nyugi! Előbb elmagyarázom. Jól figyelj, mert aztán már egyedül csinálod!
- Szóval, fogod a kefét... - Akarod, hogy meséljek a pasiról?
Hát, olyan ember, akit senki sem vesz komolyan.
...aztán kibontod, beleteszed a gumit, és teszel rá egy kis hálót.
Így neked lesz a leggyönyörűbb kontyod a világon.
- Oké, de most megcsinálod nekem? - Persze, megcsinálom, nem gond.
Akkor először kifésüljük, oké? Csak nyugi, rendben?
Na, szuper. Akkor kezdjük!
- És elhozta a csajt is! - Nem mondod?
- Eskü! Esküszöm! - Láttad?
- Ott várta a reptéren. - Hát, ezt nem hiszem el.
Köszi!
Komolyan mondom, elképesztő az a pasas. Hihetetlen!
És most rátesszük a díszt.
Így.
Nem elég, hogy nem veszi észre, hogy új fehérneműt veszel,
de ha leszedi rólad, a padlóra dobja.
- Halkabban, légyszi! - Haljak meg!
Victor Max vagyok, klasszikus balettet tanítok.
Ez iskolánk fő tradíciója. Ez nem kérdés. De a képzés során...
Victor Max 1990-ben lett első táncos.
Vágod? A szüleink még meg sem születtek.
A gyakorlati képzés komplex és nehéz.
Alexandre Boucher vagyok, én is klasszikus táncot tanítok. Ahhoz, hogy...
A mellette lévő hölgy Jeanne-Marie Mersault.
A videói a YouTube-on mind fekete-fehérek.
Mi?
- Most ne dumálj! Ő Marianne Belage. - Jó napot! Marianne Belage vagyok.
Az iskolaigazgató. A tanév során folyamatosan értékelünk titeket,
és aki nem felel meg, annak mennie kell.
Szükség lesz kitartásra, egészségre és szerencsére.
És amihez ragaszkodom: a pukedli, az elődeink emléke előtt.
Pukedli a titeket tanító mesterek előtt.
A pukedlivel adjátok a tudtunkra, hogy büszkék vagytok, hogy itt lehettek.
- Sikerült kontyot csinálnod? - Aha.
Mit szeretnél elérni?
Azt, hogy én is balerina legyek, mint ön.
De ez a jövő zenéje. Addig meg mindent megtanulni, és nagyon figyelni.
Én elleneztem, hogy felvegyünk, azt tudod?
Nem, ezt nem tudtam.
Jó éjt!
Mindent körbejártam, de Nutella sehol.
Olaj, mogyoró, cukor, pálmazsír. Táncolunk, nem rögbizünk.
Ne már, ez komoly? De hát én folyton Nutellát eszem.
És nézz rám, dagadt vagyok? Te sem mazsolával fogsz lefogyni.
A testedről a természet dönt, nem a Nutella. Ne higgy a tévének!
Egy: mindannyian vékonyak vagyunk, különben nem lennénk itt.
Így nem mondhatod, hogy fittebb vagy a többieknél. Szóval nyugi!
És kettő: figyelj oda, mit eszel,
mert a tested drágán megfizettet veled mindent, ha így folytatod.
Nyújtsátok el a mozdulatot!
Figyelj a csípődre!
Lábemelésnél először a sarok emelkedik, aztán a lábujjak.
Kéz!
Romane, le kell fogynod három kilót! Nem korrigállak, amíg nem fogysz le.
Nem vagy jó fej.
Jó, elég! Jöhet a grand saut.
Ez nem ugrás, inkább csak kalimpálás!
Közben agyaltok, hogy szeditek össze magatokat.
De nincs miből összeszedni magad, csak simán meg kell csinálni!
Gyerünk tovább! És egy, két, há', négy, öt, hat, hét!
Gyerünk, gyerünk!
Ne szuszogj ilyen hangosan! Ez nem atlétika.
Nem szabad látszania, hogy nehéz.
A tánc nem bonyolult. A tánc egyszerű. Ez benne a nehéz.
Gyerünk, gyerünk, gyerünk!
Ez az! Együtt, szépen!
Lágyan, lágyan!
Jó, elég, álljunk meg! Menjetek vissza az öltözőbe!
A lustasággal nagyon nem tudok mit kezdeni, menjetek!
Őszintén nagyon bírom, ahogy hajtasz minket.
Az is bejön, hogy úgy beszélsz velünk, mint egy amerikai prof.
Muszáj betartanod a szabályokat, érted? Tisztelet a tanár iránt.
De én tökre tisztellek. Tudom, ki vagy.
Nem tegezhetsz. Nincs bizalmaskodás. Büntetésből tíz fekvőtámasz!
Komoly? Mint a hadseregben?
Ez az első büntetésed az iskolában, akarsz még?
Nem, dehogy. Megcsinálom.
Gyerünk!
Gyerünk, gyorsabban!
Egy év fekvőtámasz, és szépen megerősödsz.
Legalább nem vagy itt hiába.
Túl kemény velünk, viszont rosszul magyaráz.
Vele sosem fogok fejlődni. Láttad, hogy beszélt? Sírni tudnék.
Lányok? Azért lett mérges, mert nem dolgoztatok.
Kizavart minket. Igyekeznünk kell, nem feladni. Fel a fejjel!
Lehet, hogy elfelejtettétek, de ő Nurejevvel táncolt. Le a kalappal!
És te, Luna, szedd össze magad! Adj bele mindent! Én ezt fogom tenni.
Kinek képzeled magad? Ne prédikálj nekünk!
Értetek mondom, egy csapat vagyunk.
Együtt élünk, együtt halunk. Ennyi. Ne vedd magadra!
És hátra!
Nagyon jó.
Relevé, egyensúly, hármas kar!
Lábunk a talajon, törekszünk felfelé!
És le! Demi plié!
Megkezdjük a felkészülést a bemutatóra. Az egy rendkívül fontos esemény.
A kiválasztott diákok, ők lesznek az iskola kirakata.
Ezért csak a legjobbak mehetnek.
Még vacillálunk a Hófehérke és a Hamupipőke között.
Nagyon hiteles táncosra lesz szükségem.
Kérem a dolgozatokat!
Pas de valse jobbra, pas de valse balra, assemblé soustenu balra,
hármas karpozíció, vissza kettes, két piruett, majd negyedik pozíció.
- Ki szeretné kezdeni? - Én.
Ez egy ötödik?
Kezdd újra! Elrontottad. Újra! Ötödik pozíció.
Nem, nem figyelsz. Kezdd újra! Gyerünk!
Koncentrálj! Ez az. Újra!
Nem, ez együtt megy vele. Nem "bumm", aztán pozíció.
Csak lágyan! Ez egy pas de valse.
- Újra! - Elölről?
- Elölről kezdjem? - Igen!
Vigyázz az en dehors-ra!
Nem, nem jó. Ha elrontod, kezdd elölről!
Tekintet!
Egy, kettő... Kettő! Forogj még!
Fordul! Fordul!
Fordul! Ez az. Most a piruett! Gyerünk!
Fordul! Fordul!
Két piruettet kértem. Tudsz kettőt csinálni? Igen vagy nem?
Jó, szóval nem. Menj hátra! Romane?
Ez az. Egy, két... Igen! Nagyon köszönöm!
Szép volt. Lágy, harmonikus. Fordul!
- Totál profi. Tökéletes a lábpozíció. - Az.
Olympe, most te!
- Láttad? - Ez állati klassz volt!
- Ez is de jó! - Láttad a lábát?
Ez gyönyörű ugrás volt!
- Király voltál. - Köszi!
Luna, te jössz!
- Klassz a felsőteste. Frankón. - Aha.
Ez nem nevetséges!
Aki táncol, el is esik.
Bocs, Luna, tényleg sajnálom! Jól vagy? Nincs bajod?
Jól vagyok.
- Biztos jól vagy? - Igen, jól.
Vigyázzatok, hogy ne sérüljetek meg!
Ezt szépen táncoltad, de Hófehérke úgysem lehet fekete.
A többi tanárkollégámmal teljes egyetértésben állítom,
hogy ezzel kapcsolatban a balettszövetség álláspontja a mérvadó,
és mindenáron azt kell szem előtt tartanunk.
- Mit sütsz kis szűcs, talán sós húst... - Mit sütsz kis szűcs...
Talán sás hú... sós sús...
Na jó, szóval, mit sütsz kis szűcs...
- Talán sós húst sütsz, kis szűcs? - ...talán sós húst sütsz...
- Tessék, szívem! - Köszönöm!
Na még egyszer.
Mit sütsz, te szűcs, sós húst szücs, kis sűcs? Báng!
- Nem sikerült. - Ez tényleg nem.
Mit sütsz kis szűcs, talán sós húst sütsz, kis szűcs?
Mit szütsz, kisz... Mit sütsz, kisszű... Mit sütsz, kis szűcs...
- Durva. - Én miért nem kaptam krumplit, mint ők?
Be akartál kerülni az operába, és sikerült. Hát nem örülsz?
Mostantól szigorúan diétáznod kell.
- De, anya... - És mostantól nincsen "de, anya". Nézd!
Csináltam csirkefalatkákat. Ez a fehérje.
Rostnak meg itt a saláta. Finom salit csináltam.
Ja, a fehérje nagyon kell a tánchoz, tényleg.
Főleg falatkák formájában.
Egyél, kicsim!
Utána kiveszek egy kis jégkrémet a hűtőből, oké?
- Szuper! - Én is kapok?
Igen, miért?
Nem tudom, mert krumplit nem, fagyit igen? Jól olvastad el a papírt?
- Ha nem kéred, majd én megeszem. - Nem, én ilyet nem mondtam.
- Találtam egy utolsó krumplit. - Én is.
- Nézd csak, milyen finom, ropogós! - De nem adok belőle.
- Baszki, de megijedtem! - Ez meg miféle stílus?
- Mondom, megijedtem. - Az nem mentség.
Miért vagy fenn? Tudod, hány óra?
Éjszakai éhség, minden sportoló csinálja.
- Mármint mindegyik imád nassolni? - Ez normális, növésben vagyok.
- De ezt már nem kérem. Megeszed? - Naná! Köszönöm!
Apa!
Mi az?
Tudod, szombatonként járnom kellene madame Henrihoz.
Párizsba, a rue Bonaparte-ra. Mindenki jár hozzá az osztályból.
Kötelező, hogy tudjuk tartani a szintet.
- Én vagyok az egyetlen, aki nem jár. - Te vagy az egyetlen? Nem hiszem.
Ha nem akarod, ne hidd, de szinte az egyetlen.
Biztos kell neked még különóra?
Épp eléggé szét vagy hajtva. Ráadásul a különóra a bénáknak való, tanuld meg!
Ez baromság. A különóra nem a bénáknak való.
Ráadásul, ha nem megyek, hétfőre berozsdásodom és recsegek.
Nem tudok táncolni. Kötelező.
Pénteken hazaesel, szombaton kocsiba ülünk, autópálya, körgyűrű,
parkolóhely-keresés, aztán megvárlak az autóban.
Aztán ugyanez visszafelé: körgyűrű, autópálya. Ez nem különóra, ez szívás.
Jó, igazad van, túl komplikált.
Mennyibe kerül egy óra a vén tyúknál?
Először is nem vén, és nem tyúk.
Prímabalerina volt. És 100 euró egy óra.
- Ajjaj, nem szarral gurigázik. - Mindegy, felejtsd el!
Jó, rendben van. Menj aludni!
Miért kell énekelni egy táncosnak?
- A légzésszabályozáshoz. - Igen, és még?
- A ritmusfejlesztéshez. - Igen, és még?
Az éneklés belülről masszírozza a testet,
megtanulunk jól bánni magunkkal.
Igen, de van még valami. A hang a legszemélyesebb hangszer.
Éneklésnél el kell engedni magunkat, ki kell engedni az érzéseinket.
Ezért ennyire fontos az éneklés.
Nem csak táncból áll az élet. Gyerünk!
Elvesztettem zsebkendőmet Szidott anyám érte
Annak, aki megtalálja Csókot adok érte
Állj, állj, stop! Most jöhetnek a kezek! Kezek!
Szabad péntek, szabad szombat...
Gyerünk, így unatkozom!
...egy pár csókot adni
Engedjétek el magatokat! Jobban, még jobban, gyerünk!
Elvesztettem zsebkendőmet Szidott anyám érte
Annak, aki megtalálja Csókot adok érte
Szemek! Éljenek a szemek!
Szabad péntek, szabad szombat Szabad szappanozni
Szabad az én galambomnak Egy pár csókot adni
Emeld fel a karod!
A mellkasod egy centiméterrel nőtt, de nem baj.
Ez tökéletes.
A combod határeset, 43 centiméter.
- Megmérné újra? - Persze.
- Még mindig 43. - Nem tudná szorosabban?
A mérőszalag sosem hazudik. Egy centit felszedtél a combodra.
- De ez nem a világ vége. - Persze hogy nem, hiszen ez izom.
Az a baj, hogy az izmod keresztmetszete növekszik, nem a hossza.
- És mit csináljak? - Semmit. Te ilyen típus vagy.
Na, most mehetsz.
Mit csinálsz? Elkésel!
- Lazítanom kell a csípőmet. - Igen? Ki mondta?
- Mindenki. - Aha. Mégis ki mindenki?
- Boucher. - Vagy úgy, Boucher.
Hozd a csípőd! Elkésel.
Jól van, lábszár!
Figyelj a lábszárra! Ez az. De lazábban! Lazábban! Be vagy feszülve, érzem.
Így! Kontroll, kontroll! Nagyon jó.
Nagyon jó, Julia. Lélegezz! Mutasd, Luna!
Iris!
Lélegezz, Iris, különben be fogsz görcsölni!
Romane-é jó.
Ne fordítsd el a fejed, Olympe, tartsd végig!
Jó, elég lesz.
Az enyém is jó volt?
Ideadnád a kontyodat? Szeretném felpróbálni.
- Nem, bocs, az nem fog menni. - Na, ne már!
És miért nem? Hogy értsem?
Ezen nincs mit érteni szerintem. Ha azt mondom, nem, akkor az nem.
Én sem kérem el a bugyidat.
- Nem kell rögtön felhúzni magad. - Nem húztam fel.
Baszki!
- Ne már, mit csináltok? Hagyjátok abba! - Ne csináld! Add vissza!
- Repül! - Adjátok vissza! Adjátok vissza!
Normálisak vagytok?
Nem mondasz semmit?
Ami az öltözőben történik, ott is marad.
Ha folytatod a bajkeverést, nem leszel itt túl sokáig.
Most elmehetsz.
A Wikipédia szerint ön Gennevilliers-ben nőtt fel,
egy kisvárosban, mint én. Hasonló helyről jöttünk.
De önön ez már egyáltalán nem látszik.
Most elmehetsz.
Egy és két és há' és négy és öt és hat és hét.
Plié, fordul balra, jobbra, és újra! Ez az.
Kicsit magasabban! Egy két, há', négy.
Fel! Fel! Egy, két, há, négy.
A váll nem mozog, hasból tart. Két, há', négy, fej, és öt, hat.
Zár a láb, ötödik! Vezetjük szépen! Szépen! Igen.
Most az en croix. Hátul kereszt, ahogy mondtam. Hét...
- Viszlát, Neneh! - Viszlát!
- Köszönöm, apa! - Most van időd, pihenj!
Aludj csak, kicsim!
Szuper. Fent is megsikáltad?
Oké. Tessék! Öblíts!
Kösz, kicsim!
A cicid...
Mi az? Mi van a cicimmel?
Remélem, nekem nem lesznek ekkora dudáim.
- Dudák? Nagyon kedves, kösz! - És a combod...
Nem én nyertem a genetikai lottót. Nem te tehetsz róla. Afrika.
- Inkább fehér lennél? - Hát, ha választhatnék...
Nem a cicim hibája, hogy figyelmeztetést kaptál.
- Hogy micsoda? - Ma jött egy ajánlott levél.
Ne már, az nem úgy volt. Így is traumatizált vagyok.
- Bocs, hogy anyádként érteni akarom. - Ezen nincs mit érteni.
Eldurrant az agyam, ez bárkivel megesik. Épp szedem össze magam.
És amiről beszélsz, hétfőn volt, ma meg szombat van.
- Neked is jót tenne, ha kiadnád a gőzt. - Tessék?
Semmi.
SZUPER FELSZERELÉS NÉLKÜL NINCS SZUPERHŐS.
SOK PUSZI, KISLÁNYOM. - APA
Gyakran jársz ide?
Neves alkalmakkor.
Ha benne vagy,
szeretnélek összehozni egy újságíró barátnőmmel, Emmanuelle Braque-kal.
Jó alkalom lenne, hogy bemutassuk, mit csinálsz, és megmutassunk téged is.
Erre semmi szükség.
Az iskola nagyon részletesen bemutatkozik a honlapon, engem pedig...
Rólam minden fent van a neten.
Még a quadrille-os videóim is fent vannak, szóval felesleges.
- Pontosan tudod, mire gondolok. - Nem, nem tudom.
Ismernek, de nem ismernek.
Jó lenne rólad egy portré.
Miért ne mutathatnánk meg, hogy a tánc megelőzte a korát?
Ideje, hogy learasd a babérokat, Marianne.
Ismerem ezt az újságírót, jól fogja megírni.
Csináld meg az interjút!
Ott lesz a rúdnál egy adage,
egy développé, grands ronds de jambe en l'air,
développé elöl, développé jobb láb, még egy développé, raccourci plié,
még egy grand rond de jambe, aztán hátra, értem?
Mehet.
A développéknál előre képzeljétek el a lábfej mozgását!
Mielőtt megcsinálod a mozdulatot, képzeld el, lásd magad előtt!
Szokjatok hozzá, hogy gondolatban előre lerajzoljátok!
Luna, ha kényelmetlen, ha fáj, akkor legyen kisebb a mozdulat!
Szenvedhettek még eleget.
Ez az, nyissatok! Így tovább!
Szép mozdulat. Julia! Nagyon jó, Romane.
Fordul!
Jó.
Köszönöm! Fordulj meg! Ez az.
Kérem a lábad! A kezembe, így!
A lábatokkal elvileg bármit meg kell tudnotok csinálni.
Kinyitni balra. Nyújtani.
Az en dehors-t.
Az en dehors és a ruganyosság miatt tudod magasra emelni.
Ez pusztán testalkat kérdése.
- Köszi, Neneh! - Ugyan már, mester, boldogan, bármikor.
És, Luna, ha elfogadsz tanácsot, nyújtózz az ágyban, mint egy macska!
- Működik, esküszöm. - Neneh!
Rendben, felfogtam. Vissza dolgozni.
Gusztustalan!
Most gyorsan, gyertek!
- Mit csinálsz? - Jól vagy?
Neneh agresszíven viselkedik, és nem először fordul elő vele ilyesmi.
Problémája van a szabályokkal és a kultúránkkal.
Soha nem volt vele ilyen probléma.
- Önbíráskodni nem szabad. - Persze hogy nem.
Talán a régi iskolájában lehetett így rendezni az ügyeket.
Előfordul, ha a tanár túlterhelt vagy alulképzett,
de nálunk ez elfogadhatatlan.
Tavaly nagyon jól tanult, remek volt a bizonyítványa, és semmi...
Bocsánat, asszonyom, de ezt a viselkedést biztos nem itt tanulta.
Mit akar ezzel mondani? Hogy rosszul neveljük? Erre gondolt?
Uram, nézzen szembe a ténnyel! Neneh-nek nem sikerül beilleszkednie.
- Mit gondolsz erről, Neneh? - Én nem tudom. Én jól érzem magam.
- De nincsenek barátaid sem. - Várjon, hölgyem, álljunk meg!
Itt versengenek egymással a lányok. Így nagyon nehéz barátkozni.
Rosszabb, mint egy fociakadémia.
Uram, több ezer lány szeretne Neneh helyében lenni,
- szóval ha ez neki csak szenvedés... - Hogy tudnánk segíteni?
Talán keressenek egy hagyományos iskolát a jövő tanévre!
Azt mondták, az előző helyét szerette. Talán az a jó megoldás.
De szépen kérem, nem akarok elmenni. Itt szeretnék maradni.
Nem akarok a meghozott áldozatra hivatkozni,
de ön is tudja, mit teszünk: nem megyünk nyaralni, meg minden.
Szóval ha elszúrta, az nem baj. Rendbe kell hoznia.
Mindenben támogatjuk.
Neneh tehetséges, ezt mindenki mondja. Tudnia kell, hogy ez mivel jár.
- Csak bízzon bennünk! - Igen, így van.
A jövő héten lesz értekezletünk. Ott fogunk dönteni a büntetésről.
Ha igazságos, nincs semmi gond. Mi támogatjuk.
- Remélem, nem kételkedik bennünk. - Nem.
Nem, dehogy. Egyáltalán nem.
A lányuk viselkedése attól is függ, maguk bíznak-e bennünk.
Mi ütött beléd? Hát így neveltünk mi?
- Felelj! Így neveltünk téged? - Nem.
Mázli, hogy a szülők nem tettek panaszt.
Tudtam, hogy ez a hely nem nekünk való.
Mindenhol vannak rasszisták. Nem szabad így reagálni. Akkor elszúrsz mindent.
Te úgyis utálod az egészet. A dugókat, a különórákat.
Hogy jön ez ide? Mindent összekeversz. Már panaszkodnom sem szabad?
Én örülök, hogy ebbe a suliba jársz.
Uralkodni fogsz magadon? Bízhatok benned?
Igen.
Szigorú büntetés kell. Amatőr dolog, ha nem foglalunk határozottan állást.
És nem is illeszkedett be a csapatba. Nincsenek barátai az osztályban.
Én tudtam, hogy ez fog történni.
Nagyon jól megállja a helyét. Páran irigykednek rá, de ez nem új.
Figyelik egymást, hasonlítgatnak. Ez egy állandó verseny, tudjuk jól.
A táncosok élete nem a nagy barátságokról szól.
Nem, de ráadásul beképzelt és fennhéjázó.
Szerintem a mi dolgunk is segíteni neki.
Az órákon komoly és motivált, szenvedélyes,
nem riasztják a nehézségek. Sokat fejlődött.
Igen, így van. Az alakja egyre jobb, bár előtte is kiváló volt.
- Sokat dolgozik rajta. - Persze hogy sokat. Ő igazi harcos.
Jól hat rá a terápia.
A combja folyamatosan javul, nyúlnak az izomrostok.
Többet kell érte dolgoznia, mint másnak. Nem fogja megérni neki.
Ezt honnan tudod?
Beszélhetnénk Lunáról is? Mert amit tett, undorító.
Kétségtelen, de kapott egy megrovást, szóval most maradjunk Neneh-nél!
Marianne, te segíthetnél neki. Te vagy neki az isten.
Jó, de nekünk kell segítenünk mindenkinek.
És bocsáss meg, de nem az iskola dolga erőlködni, hogy megértse Neneh-t.
Az iskola... Hagyjuk már ezt! Az iskola senki és semmi.
- Ki kell rúgni. Azonnal, nem év végén. - Te haragszol az életre.
Jó, kap egy megrovást, mint Luna.
A korábbi fegyelmi problémáival együtt elég kicsi az esélye, hogy itt maradhat.
Szóval te is ki akarod rúgni?
Azt hittem, az a célod, hogy kineveld a jövő táncosait.
Elcsúszott a kontaktlencsém. Mindjárt jövök.
Igen?
Jól vagy?
Nem, begyűrődött. El kell vinned a szemészetre.
Itt, ez az. Ez az. Itt van!
Nyissa ki a szemét!
Nézzen felfelé!
Most balra, és most jobbra!
Ez tökéletes. Írok egy receptet, és máris elmehet.
Az egész életét a táncnak szentelte. Ez egy hivatás, sőt, mi több, küldetés.
Egy ilyen elhivatott embernek lehet magánélete?
Van magánéletem, de az magán.
- Ez így jó önnek? - Igen, nekem jó.
- Van gyermeke? - Nincs.
Mit gondol, elérhető lehet-e egy ilyen iskola mindenki számára?
Függetlenül attól, honnan jön.
Tudom, készült egy felmérés a diákjaim családneve alapján,
amely kimutatta, hogy nincs köztük hátrányos helyzetű,
de szerintem ez egyszerűsítés.
Higgye el, rengeteg jelentkezési lap kerül a kezembe,
és nagyon sok nehéz helyzetű gyereké van közöttük.
Értem. Viszont, ha a számokat nézzük,
85%-nak az apja vezető, és alig 1%-nak munkás.
Szóval akkor a vezetői vagy szellemi munkát végző családok gyermekei
- felülreprezentáltak az iskolában? - Nem, ehhez ennek semmi köze.
Olyan szülőkre van szükségünk, akik a mi értékeinket vallják, akik támogatnak.
Hogy ők orvosok vagy pénztárosok, az teljesen mindegy.
- A támogatás a fontos. - Mi a helyzet a diverzitással?
Itt még fejlődnünk kell.
A maga származása sem predesztinálta táncosi pályára.
Mégis prímabalerina lett. Most pedig jelentős befolyása van a társulatra.
Hová akar kilyukadni?
Egy észak-afrikai testtípussal olyan korszakban sikerült színpadra kerülnie,
amely jóval kevésbé volt toleráns és nyitott, mint ma.
És fiatalon nevet változtatott.
Így lett Myriam Bel Hádzsból Marianne Belage.
Hogy élte meg ezt a kettősséget a valós és színpadi önmaga között?
Ennyi elég lesz. Köszönöm, viszlát!
MARIANNE BELAGE VOLT EGYSZER EGY PRÍMABALERINA
MYRIAM BEL HÁDZSBÓL MARIANNE BELAGE
Ez fantasztikus! Miért nem mondtad soha?
A nejem Vuzsdából származik, az algériai határról.
A megbeszélés célja, hogy kiválasszuk a darabot. A kicsiknek.
De igaza van, mondanod kellett volna.
Jó, de megírták, mindenki olvasta. Beszélhetnénk másról?
De ez az újságcikk nem tesz jót sem az iskolának, sem az operának.
Marianne vagy Myriam, mit számít? Mind teszünk engedményeket.
Pontosan.
Én a Hófehérkére gondoltam.
- Diótörő? - A diótörőt ne!
A harmadik felvonással mit csinálsz? A sárga kínaiak akrobatamutatványokkal?
Aztán az oroszok totál részegen, végül az arabok, akik kuszkuszt esznek?
- És te mit javasolsz? - A szilfidet. Imádom.
De muszáj elmagyarázni a mondanivalóját.
Miféle mondanivalóját? Az elnyomott nő képét?
Nem, az csak színlelt elnyomás.
Pont azt kell elmondani, hogy valójában nem hódol be.
A Hófehérke lesz.
Bocsánat! Elkésem.
Az év végi bemutatóra választunk egy főszereplőt,
négy mellékszereplőt és két beugrót.
Neneh, még nincs kiosztva az összes szerep,
de a darab miatt meg kell értened, hogy csak beugró lehetsz.
De ez nem igazság.
Nyugodj meg!
Nyugodt vagyok, de én vagyok a legjobb, mindenki tudja,
és megérdemelnék egy szerepet, akár még Hófehérkéét is.
Nézd, nem ez a legjobb hozzáállás ebben a helyzetben.
Egy táncosnak kezelni kell a frusztrációját...
Miféle frusztrációról beszélsz? Igazságtalan vagy!
- Menj ki innen! - Nem megyek, míg nem kapok szerepet.
- Gyere! - Nem.
- Menj ki! - Hófehérke akarok lenni.
- Ne érj hozzám! - Kifelé!
- Ne merj hozzám érni! Nem megyek! - Menj! Kifelé!
Ne érj hozzám!
Aljas szemétláda vagy, Bel Hádzs, és törvénytelen, amit csinálsz!
Mit akarsz csinálni, amíg a döntésre várunk?
Passz.
Neneh?
Egyél, kicsim!
Hé, hé, hé!
Oké!
- Gyere táncolni, Neneh, ne duzzogj már! - Igen, gyere már! Na, gyere már!
Gyerünk, csajszi!
Elnézést!
- Jó napot! - Jó napot!
Neneh rosszul viselkedik.
Helytelenül reagált, amikor megtudta, hogy az év végi bemutatón beugró lesz.
És itt kell megemlítenem egy korábbi, a társa ellen irányuló agressziót is.
Be kell valljam, elkövettem egy nagy hibát,
hogy nem elleneztem határozottabban Neneh felvételét iskolánkba.
Az egyetemek, a nagy hírű intézmények,
a legbefolyásosabb vállalkozások kötelesek helyt adni a sokszínűségnek.
De az operának nem ez a dolga.
Mi nem a New York City Ballet vagyunk.
Nekünk kell gondoskodni a fehér balett fennmaradásáról.
Örülök, hogy ezt kimondtad.
Értjük, amit mond, Marianne,
de a fegyelmi bizottság nem támogathatja, amit ön tett Neneh-vel.
- Pofon, tasli. Hívja, ahogy akarja! - Nem.
A fegyelmi bizottságnak arról kell döntenie,
Neneh-Fanta Gnaoré milyen büntetést kap.
Ami engem illet,
növendék koromban rengeteg taslit kaptam - ahogy ön mondaná -,
- és nem halt bele senki. - Szerencsére más időket élünk.
- Nincs mese, marad a kizárás. - Szerintem is ez a legjobb megoldás.
Mondjad, Neneh! Hallgatunk.
Sajnálom, hogy rosszul viselkedtem! Azóta egyfolytában szorít a gyomrom.
Legfőképp a szüleim miatt sajnálom.
Ez a legkisebb része.
Biztos vagyok benne, hogy átgondolta, és helyre tudja hozni.
Neneh-nek itt kell maradnia.
Nem értek egyet. És még nem tanácskoztunk.
Mitől félsz, Marianne?
Attól, hogy megismétlődik.
Úgy beszélsz szegény kislányról, mintha bűnöző lenne.
És most őszintén, ideje magunkat is megkérdőjeleznünk.
Hogy mi? Ez itt az opera, nem egy Montessori iskola.
Jó, vita lezárva. Neneh itt marad velünk.
És, Marianne, szerintem ideje kicsit visszább vennie.
- Vegyen ki szabadságot! - Most kirúg?
Nem ezt mondtam, de szerintem nagy szüksége van pihenésre.
Nos, vita lezárva. Köszönöm mindenkinek, hogy itt volt!
Köszönjük! Gyere!
MARIANNE BELAGE VOLT EGYSZER EGY PRÍMABALERINA
De most komolyan, ez a csaj egy ribanc.
- Ja, szerintem az. - Szerintem is ribanc.
Ne beszéljetek így! Szegény kórházban van, több tiszteletet!
Nem vállalja fel, hogy arab. Szégyelli a származását.
És ez mit jelent? Nem tiszteli az anyját, nem tiszteli az apját.
Senkit sem tisztel. Milyen az ilyen?
- Ez egy ribanc, duplán az. - Gonosz vagy.
Mintha mi titkolnánk, hogy feketék vagyunk.
De az teljesen más. Mi nem tudjuk titkolni, nincs választásunk.
És miért bántjátok? Én ugyanezt tettem volna a helyében.
Megdöbbentő, hogy miket bírsz mondani.
És te miket beszélsz? Sosem jártál a városban.
Fogalmad sincs, milyen feketének lenni arrafelé.
Tényleg. Lövésed sincs, milyen az.
Megállunk, álljunk meg! Szórakoztok velem?
Három hete vesszük ezt a gyakorlatot. Ez komoly, hogy még mindig nem megy?
Nem is igyekeztek!
Másik gyakorlat jön.
Grand saut-ok grand jetével, de développéval, úgy könnyebb.
Nézze meg, én meg tudom csinálni!
- Bocs, bocsánat! - Megérdemled.
A tánc egyéni, de csoportban gyakoroljuk.
Vagy benne vagy a csoportban, vagy sem.
Menj, ülj le, és nézd a többieket! Jót fog tenni.
Egész héten ott fogsz ülni, nekem is kell a pihenés.
Újrakezdjük! Remélem, most nem kell megállnunk.
Tombé, glissade, pas de bourrée, grand jeté développé,
piqué, arabesque ouverte, fouetté, és itt a vége.
Ez az, erről van szó, figyelj a fejtartásra!
Megvan a passé fouetté, és egy, jön a fej, és aztán a kar!
A váll nem mozog, mindent a láb csinál. Gyerünk!
Óvatosan a talajfogással! Előbb a sarok, és mehet a pozíció!
"Tudom, hogy ez nem az én helyem, és hogy valaki másét foglalom el.
Sajnálom a kellemetlenségeket!
Anyámnak ne szóljanak, hogy elmentem! Feleslegesen idegeskedne.
Így is túl sok gondot okoztam már.
Remélem, most, hogy elmentem, mademoiselle Belage vagy Bel Hádzs,
aki állati jó tanár, visszatérhet dolgozni."
Jól nyomják.
Nincs túl sok mondanivalóm.
Mit kellene mondanom?
Neneh-vel mindig jó volt a kapcsolatom.
Gonosz voltam vele. Sajnálom!
CSATOLT FÉNYKÉPET KÜLDÖTT
Jó estét!
A személyi igazolványát! Át kell adnom az ügyet a gyámügynek.
Jó, tegye a dolgát! Én is teszem az enyémet. Tessék!
Gyere, megyünk!
Csipkedd magad!
Szállj be a kocsiba!
Utálok fekete lenni. Miért nem lehetek én is fehér?
Nem fekete utálsz lenni. Azt utálod, ahogy a feketéket kezelik itt.
Én is fehér akarok lenni. Nem táncolok többet.
- Nem megyek vissza oda. - Hétfőn visszamész, érted?
Mondom, hogy nem. Egy gyerek szava semmit sem ér?
- Erről nem ti döntötök, az én életem. - Szállj be!
A korábbi életemet akarom!
Ott a helyed abban a suliban, a tanárok is mondták.
Ha nem hiszel magadban, semmi sem fog menni.
Már nem akarom.
Bátorság a rosszban.
Légy bátor, kicsim!
Nem akarom, apa. Komolyan.
Szóval ott tartottunk... Lányok!
Köszönöm!
Az egér megeszi a macskát.
Ez egy cselekvés. Aktív, az egér megeszi a nagyobb állatot.
Most kérem fordítva. Igen?
Neneh? Várnak az igazgatóiban.
Nem fog sikerülni.
Ez nekem túl nehéz.
Én is ilyen voltam.
Amikor ennyi évesen felvettek a táncsuliba,
nem tetszett a hangulat.
Nem értettem a vezényszavakat, sem a szabályokat.
Másnak éreztem magam. Szenvedtem.
De az én testem táncra van teremtve.
Szóval táncoltam, mint egy harcos, de nem élveztem.
Egy nap a tanárom, Claude Bessy, azt mondta:
"A gyöngeségeid miatt választottalak ki."
És onnantól olyan lett a tánc,
mint a légzés.
- Oké, kész vagyok. - Akkor menjünk, kicsim!
NENEH, A SZUPERSZTÁR
Magyar szöveg: Szalai Eszter
Felirat: Rádóczki Attila