JUNJI ITO HÁTBORZONGATÓ JAPÁN MESÉI
„NÉGY X FAL”
Fejezd már be, Soichi!
A fenébe is! Nem bírom tovább.
Apa! Kezdj már valamit Soichival!
Mi az? Valami rosszat csinált?
Tanulnék, ő meg az idegeimre megy.
Nemsokára dolgozatot írok.
- Soichi! - Igen?
Az előbb még nem…
Mindegy, ne ugrálj a padláson!
Te meg miről beszélsz?
Ne játszd a hülyét!
Az előbb a padláson voltál.
Nem is igaz!
Hagyd abba a vádaskodást!
Igen, Koichi. Soichi végig itt volt.
Ez nem lehet igaz!
De igen. Ne hibáztasd mindenért az öcsédet!
Ez különös.
Le, le! A jegyeid romoljanak le!
Bukás, bukás. Meg fogsz bukni.
Meg fogsz bukni.
Nulla pontot kapsz a teszten, és le fog teremteni a tanár.
Aztán lesz nagy-sírás rívás.
Soichi az agyamra megy.
Soichi! Ezért elgyapállak!
Gyere vissza!
Most már tényleg fejezd be!
Na megállj, Soichi! Ezért megfizetsz.
Azt mondtam, állj meg!
Mi van már? Miért csinálod ezt?
A mosdóba rohantam. Nagyon kell pisilnem.
Hazudsz! Szándékosan zavartál a tanulásban.
Nem hazudok!
Ne! Nem bírom tovább tartani. Segítsen valaki!
Ez tényleg bepisilt!
Tényleg azt hiszed, hogy az én hibám?
Mindenki tudja, hogy nem jártam a padláson.
Apa, csinálj valamit Soichival!
A bátyám megzakkant.
Mit mondtál?
Ha nem, talán kopogószellemünk van.
Kopogószellem?
Aha. Amikor zajt hallasz, de nincs senki a közelben.
Csakis egy nyughatatlan kísértetet műve lehet.
Mostanában különös hideg volt a házban, és kopogó hangokat is hallottam.
Hülyeségeket beszélsz. Tél van, persze, hogy hideg a ház.
És a kopogó hangok? Az puszta ostobaság!
Gúnyt űzöl a kopogó szellemekből, Koichi?
Fogalmad sincs, mi fog történni, ha kigúnyolod a szellemeket.
Egyszerűen el sem tudod képzelni! De nem ám!
Méghogy kopogó hangok! Csak Soichi szórakozik.
Ez egy kopogó szellem volt? Várjunk csak!
Te meg mit keresel a szekrényben, Soichi?
Koichi! Ezeket húzogatva úgy tettem, mintha kopogó szellem lennék.
Látod?
Szóval tényleg a te műved. Ahogy a dobogó hangok is a padláson.
Nem, az igazi volt. Most csak rásegítettem.
Ne szórakozz már, te tökkelütött!
Apa! Csinálj már valamit Soichival!
Könnyű azt mondani.
Teljesen reménytelen az a fiú.
Micsoda? Akkor nincs más hátra, elköltözöm!
Ne, várj, Koichi!
Támadt egy ötletem.
Ismerek egy asztalost, majd ő hangszigeteli a szobádat.
Na, mit szólsz?
Hát jó.
Hazaértem.
- Szia, Koichi! - Máris megérkezett az asztalos?
Igen.
Apád azonnal idehívatta.
Tényleg?
Tagaisu úr, főztem teát. Tartson egy kis szünetet!
Halihó!
Szervusz!
Nocsak, nocsak!
Köszönöm, hogy eljött, Tagaisu úr.
Bizonyára ő a fia.
Bízd csak rám!
A legújabb technológia segítségével tökéletesen hangszigetelem a szobád.
- Legújabb technológia? - Úgy ám.
A négyrétegű falszerkezet minden hangot ki fog zárni.
Négyrétegű fal? Az nem semmi.
Nem véletlenül választottam a négyes számot.
A japán „négy” szó azt is jelenti, hogy „halál”.
A két- vagy háromrétegű nem lenne jó.
Csak négy réteggel lesz olyan csönd, mint egy temetőben.
Értem.
Dögölj meg!
- Elég! - Dögölj meg!
Ne lábatlankodj itt!
Bocsánat, Tagaisu úr. Reménytelen eset.
Egyáltalán nem. Ügyes fiú. Kiválóan üti be a szögeket.
Különleges fiatalember vagy te, igaz-e?
Imádok szögeket beverni.
Hát ez csodálatos! Talán segíthetnél nekem.
Értem. Talán túl szigorú voltam Obatával.
Holnap bocsánatot kérek tőle.
Soichi ma nagyon meglepett.
Egész nap segített az asztalosnak.
Azt mondta, remek munkát végzett.
Még soha senki nem dicsérte meg semmiért.
Az asztalos azt mondta, tökéletes munkát végzett a szögekkel.
Igazán? Talán mégis van remény Soichi számára.
Az lehet, de azért elég fura fickó ez a Tagaisu.
Nézzük meg, hogy haladtak a munkával!
Már késő van, apa. Miért nem nézed meg holnap?
Hát ez? Bedeszkázták az ablakomat.
Korán hazaértél, Koichi.
- Jó napot! - Szervusz, fiatalember!
Isten hozott!
Tagaisu úr, mit tett az ablakommal?
Az ablakoddal?
Az ablaküveg nem zárja ki a hangot, így be kellett deszkáznom.
Így már tökéletesen hangszigetelt a szoba.
Én végeztem is, úgyhogy ha megbocsátanak.
Máris végzett?
Ahogy mondja.
Hát akkor viszontlátásra!
Anya, milyen lett a szobám?
Igazából még én sem láttam.
Egy ajtó van az ajtó mögött.
Két ajtó?
Egy újabb az ajtó mögötti ajtó mögött!
Mi a fene?!
Azt ne mondd, hogy még egy ajtó van az ajtó mögötti ajtó mögötti ajtó mögött!
Tudtam! Az ajtók pedig egyre kisebbek.
Istenkém! Én nem tudom, mit csinálok, ha még egy ajtó van mögötte.
Te lehet, hogy már nem is férsz át rajta.
Nyugi! Csak négy ajtó van.
Ez elég szűk.
Az asztal jóformán elfoglalja az egész szobát.
Ha lerajzolnánk…
PADLÁS
…így nézne ki.
A négyrétegű fal miatt kisebb lett a szoba.
De cserébe tökéletesen hangszigetelt.
Nem zavar, hogy ilyen szűkösen vagy?
Nem bánom, ha cserébe tényleg csendben tudok tanulni.
Cseng a fülem ettől a némaságtól.
Ez meg mi a fene? Ilyenkor nincsenek is kabócák!
Ez Soichi hangja!
Az istenit!
Elég hely van az ajtók között, hogy beférjen.
Ez lesz az! Soichi biztos bebújt az ajtók közé!
Így nézne ki egy ábrán.
A fene essen belé! A padlásról mászhatott le.
Ott is van.
Koichi már biztosan halálra rémült a furcsa zajoktól.
Olyan boldognak tűnt abban a pici szobában.
Ilyen egy tyúkeszűt!
Mehet egy újabb kör.
Egy, kettő…
Fejezd be!
Most nyakon csíptelek! Tűnj innen!
Kapj el, ha tudsz!
Várj! Nem menekülhetsz!
Itt is van egy bejárat?
Gyere vissza, Soichi!
Lefelé megyünk.
Hihetetlen!
Soichi!
Te kis szemét!
Állj meg!
Soichi!
Az istenit!
Ez meg mi a fene?
Ez az iszaprészleg.
Nem kergetem tovább. Csak a bolondját járatja velem.
Egek! Veled meg mi történt?
Tessék? Semmi, megyek tanulni.
Elfogyott az oxigén.
„AZ ÁLOMMANÓ BÚVÓHELYE”
Yuji!
Mi a baj? Megviseltnek tűnsz.
Három napja nem aludtam.
Három napja? Újabb regényen dolgozol?
Nem amiatt.
Mari, csak veled beszélhetek erről.
Segítened kell!
Yuji! Mi a baj?
Tudom, hogy te hiszel majd nekem.
Az az igazság, hogy az álmaimban élő alteregóm
megpróbál átlépni a való világba.
Abban a pillanatban felébred, hogy én elalszom.
Megpróbál egy álomba rángatni, hogy átvehesse a helyem a való világban.
Három napja kezdett próbálkozni,
ezért nem aludhatok el.
Ha elalszom, ő felébred.
Várj! Biztosan megint csak képzelődsz.
Nem képzelődöm.
De hát azt mondtad, az álmaidban él az alteregód.
Épp ilyen történeket írsz.
Hinned kell nekem! Nem hazudok és nem is képzelődöm.
Yuji, miért nem mész el orvoshoz?
Orvoshoz?
Igazad van! Egy orvos! Fogadok, hogy egy orvos segíthet rajtam.
Köszönöm, Mari!
Yuji!
Várj, Yuji! Ne menj el!
Csak vicceltem.
Yuji!
Tudom, Mari.
Tényleg nem értem, miről beszélsz.
Mit akarsz, mit tegyek?
Maradj velem, és ne hagyd, hogy elaludjak!
Yuji!
Szia! Gyere be!
Felteszek egy kávét.
Hagyd, majd én!
Akkor csak magadnak főzz! Én már így is túl sokat ittam.
Köszönöm, Mari!
Ő most mit csinál?
Alszik. De nem tudok tovább ébren maradni.
Ezzel a szigszalaggal kötözd meg a kezeimet és a lábaimat!
Miért?
Hogy ő ne jöhessen elő.
Siess!
Így jó lesz?
Igen, de nem biztos, hogy beválik.
Ne aggódj! Most már itt vagyok veled.
Yuji, ébredj! Yuji!
Mari! Segíts!
Gyorsan!
Mi volt ez?
Levágtad a szalagot?
Yuji! Ez meg mi volt?
Az alteregóm az álomvilágból.
A testem kifordított oldala.
Ez őrület. Ilyesmi nem lehetséges.
De igen. Az előbb magad is láthattad.
De…
Eddig bennem álmodott,
de tudomást szerzett a kinti világról.
Az emberi test nem egy üres valami.
Ha kifordítanánk, látszanának a belső szervek.
Máshogy nem tudom magyarázni.
Születésem óta üres vagyok belül,
vagyis mióta elvesztettem a családom.
Fejezd be!
Kiskoromban arra vágytam, hogy repüljek, mint egy madár.
Mindent kipróbáltam.
Szárnyakat tettem a karjaimra,
de sosem tudtam repülni,
ezért úgy döntöttem, hogy álmomban próbálom meg.
De még akkor is kigúnyoltam magam álmomban:
„Dehogy fogsz te repülni.”
Ezt a történetet még sohasem mesélted.
Az álmok valóságosabbnak tűnnek, mint a valóság.
De miért akar kijutni az alteregód, ha az álmokban minden lehetséges?
Ő téged akar, Mari.
- Tessék? - Azt mondom, „ő”, de egyek vagyunk.
Csak ennyit tudok.
Az egyetlen célja te vagy, Mari.
Yuji, ne aludj el!
Elmehetsz. Én indulok az álmok földjére.
Nem akarok több fájdalmat okozni neked.
Yuji!
Nem adom fel.
Kirángatlak ebből az álomvilágból.
Semmi baj, Yuji.
Jövök hozzád.
Hirano úr? Hirano Yuji? Tudjuk, hogy odabent van.
A főbérlő kinyitja nekünk az ajtót.
Szeretnénk feltenni néhány kérdést.
Jöjjenek be!
Igarashi Marit keressük. Nyoma veszett.
Ez kinek a táskája?
Körbenézhetnek, de nem fogják megtalálni…
a való világban.
A való világban? Ezt meg hogy érti?
Most már bennem van.
Ezt nem értem.
- Micsoda? - Megette?
Nem. Eltávozott az álmai világába.
A feliratot fordította: Tóth Márton
Hosszú, fekete haj próbált kiutat találni a falból.
Értetlenül néztem, miért remegnek a szavak a falon,
de csak a haj volt az.
Vajon mit akar?
Engem próbál elérni?
Nem volt más választásom, ki kellett húznom.
Csak akkor pihent meg végül mozdulatlanul.