MANIJAK JUNJIJA ITA: JAPANSKE SABLASNE PRIČE
Oprosti. Je li te boljelo?
ULJEZ
SEDAM SVJETSKIH ČUDA
Oshikiri je uvijek sam.
Tako je turoban i tih. Takvi su tipovi sposobni za svašta.
Ne govori to. Meni je sladak.
U zadnje vrijeme imam taj jezivi osjećaj.
Kako da to kažem? Kao da osjećam prisutnost.
Prisutnost?
Da, ne vidim to, ali to nije s ovoga svijeta.
Duh?
Ne, nije duh.
Kako da to kažem?
Osjećam prisutnost nekoga iz druge dimenzije.
Kako to misliš?
Samo tako to mogu objasniti.
Prvi se put osjećam ovako i ne znam što je uzrok.
Druga dimenzija?
Kao Bermudski trokut o kojem svi govore?
Da, tako.
To me podsjetilo, jednom sam ovdje pročitao knjigu o Bermudskom trokutu.
-Da odem po nju? -Da. Voljela bih je pročitati.
Zvuči zanimljivo.
Ha? To je to.
Ovo je ta knjiga.
Koja?
Volim takve knjige.
Da vidimo. Poglavlje o Bermudskom trokutu…
Oprosti! Nisam te htio ometati dok čitaš.
Ne, u redu je. Nisam je posudio. Uzmi je ako ti treba.
Sigurno?
A da je zajedno čitamo?
Sigurno te zanimaju ovakve stvari ako si je čitao.
Da, moglo bi se reći.
Zanima me tvoje mišljenje o drugim dimenzijama.
Ja sam Kamiyama.
A oni su…
Ja sam Watanabe.
Ja sam Koizumi iz A razreda.
Oshikiri iz C razreda. Drago mi je.
A da odemo u grad i razgovaramo o drugim dimenzijama?
Ja sam za!
Oshikiri, nemaš dodatnu nastavu?
Ne, nemam.
Onda dogovoreno. Idemo!
NOVO DEBI
Čekaj. Što si rekao?
Rekao sam da čujem bestjelesne korake kod kuće.
-Bestjelesne? -Korake?
Duh, možda?
Voljeli bismo čuti te korake.
-Možemo li svratiti do tebe? -Ne smeta ti?
Pa, valjda možete.
-Da! -To!
-Stišajte se. -Tiho.
Jesam li bila tako glasna?
Dojmljivo.
Poput europskog dvorca.
Ali baš zabačeno mjesto.
Dobro, ovuda.
Uvijek rabim stražnja vrata. Uđite.
Nema ničega drugog.
Oshikiri, živiš li zaista sam u ovoj vili?
Tako je.
Teško je to objasniti, ali ovdje vlada baš jezivo ozračje.
Da, nekako mi je nelagodno.
I meni.
Kad čuješ korake?
Uglavnom noću, ali ponekad i danju.
Prošli smo sve prostorije.
Što misliš, Kamiyama?
Osjećam prisutnost iz druge dimenzije.
Druge dimenzije?
Da. Prisutnost stanovnika nekog drugog svijeta.
Nikad to nisam tako snažno osjetio.
Uljez iz druge dimenzije sigurno stoji iza koraka koje čuješ.
Što znači da negdje u ovoj vili postoji
ulaz u tu dimenziju?
Da, vrlo vjerojatno.
Pitam se kakav je to svijet.
To ne znam.
Ali imamo sreće što smo se upoznali.
Slažem se. Zahvaljujući tebi možemo doživjeti ovo uzbudljivo iskustvo.
Tako je. Ovakvi se susreti ne događaju često.
Oshikiri.
Nastavimo biti prijatelji.
Naravno.
Volio bih to.
Jeste li se i vi lecnuli?
To čuješ?
Nema sumnje. To su koraci uljeza iz druge dimenzije.
Odakle dolaze?
Odozdo!
Oshikiri! Kakav je to zvuk?
Vani! Otvorio je vrata i izašao!
Dakle, jedan kat niže! Idemo!
Ovuda!
Samo malo!
Gledajte.
Nisi li…
to ti, Oshikiri?
Postoji još jedan Oshikiri?
Što radi?
Oshikiri iz druge dimenzije.
U toj dimenziji postoji svijet poput našeg.
U tom svijetu svi imamo nekoga nalik na sebe.
Hej, što je to?
Čekaj. Je li to truplo?
Oshikiri iz druge dimenzije ubio je nekoga u svom svijetu
i došao ga ovdje zakopati.
To je ludo!
Možeš nekažnjeno ubiti ako zakopaš truplo u drugoj dimenziji.
Sranje!
Što radiš?
Hej! Prestani! Ovo je moj dom!
Nestao je.
Sigurno je otkrio kako da dođe i ode s bilo kojeg mjesta,
barem bilo gdje na ovom posjedu.
To znači da ovo nije jedini ulaz i izlaz, zar ne?
Ovo je šokantno.
I ja sam u šoku. Ali ne daj da te to brine.
To je bio Oshikiri iz druge dimenzije.
To što je nekoga ubio ne znači da sumnjamo u tebe.
Tako je.
Zapravo, imam sreće što sam vidio taj nadnaravni fenomen.
Sve dugujem tebi, Oshikiri. Hvala.
Pogledajte!
To si ti, Kamiyama.
Nemoguće. Što bi to moglo značiti?
Kamiyama!
Oshikiri, u redu je. Bez brige.
Ali pitam se što se zbilo u drugoj dimenziji.
Nešto je i ovdje zakopano!
Daj mi lopatu!
Ovo je ludo.
Ovo
smo
ja i Koizumi.
Nemoguće.
Ne razumijem. Ovo je grozno.
Watanabe, ne.
Nisam ja.
Koizumi!
Znam.
Učinio je to ti iz druge dimenzije.
To nisi ti pa nema razloga da se uzrujavamo.
Ali čini se da se alternativni ti pretvorio u manijaka ubojicu.
U svakom slučaju, bolje da ih odmah zakopamo, i to mnogo dublje.
To bi bilo najbolje za Oshikirija i to želimo učiniti.
Nisam znao da mrziš cigarete.
Samo sam rekla da sam sretna kad sam vidjela tu marku u trgovini.
Uvijek si takva, Chiemi.
Ako predložim kaput zrelijeg izgleda, nosiš ga.
Moji omiljeni mirisi, boje tvojih ruževa…
Biraš ono što volim.
To možda usrećuje muškarce, ali kad ode predaleko postane previše.
-A moja kosa? -Ha?
Ti si me prvi odveo vidjeti ocean.
Što?
Kad sam rekla da me nitko nije odveo,
odgovorio si: „Odvest ću te koliko god puta želiš.”
Ne sjećam se toga.
Valjda sam to samo tako rekao.
Djevojka poput tebe, Chiemi,
treba konzervativnog dečka.
Izvoli.
Nemoj me više zvati. Bok.
Zbogom.
DUGA VLAS NA TAVANU
Stigla sam.
Bok, seko.
Bok, Eri.
Iznad tvoje sobe živi štakor.
Zaista?
Danas si bila na spoju, zar ne?
Kamo ste išli?
Koliko dugo hodaš s Hiratsukom? Osam, devet godina?
To je dugo. Uskoro ćete razgovarati o braku.
Eto ga.
Plati stanarinu!
Morat ćemo zamoliti tatu da postavi zamku.
Već jest.
Ali nije upalilo. Štakori su postali previše pametni.
Znaju prepoznati opasnost i pobjeći.
Seko?
Odlutala sam.
Oprosti, Eri. Idem spavati.
Da, naravno. Laku noć.
Laku noć.
Ovo valjda jest zbogom.
Što radim?
Chiemi, prvi put vidiš ocean?
-Da. -Malo tko to može reći.
-Chiemi. -Što?
Trebala bi pustiti dugu kosu. Sigurno će ti pristajati.
Sebični kreten.
Ovo je odvratno! Zašto mi je štakor u kosi?
Ali savršen je trenutak. Dosta mi je duge kose.
Baš sam glupa.
Jesi li sigurna?
Uložila si puno truda da naraste.
Hajde više.
Dobro, idem po škare.
Više me nije briga. Barem sam uhvatila štakora.
Mama! Gdje su škare?
Mama?
Eri?
Jesi li vidjela škare? Trebam ih za šišanje.
Nisu li u onoj ladici?
Čije šišanje?
Sekino.
Chiemino?
Da. Mislim da se nešto dogodilo.
Seko!
Seko! Što je bilo?
Chiemi je…
Što se dogodilo?
Chiemi!
Da?
Halo? Tko zove?
Hej! Tko je, dovraga?
Nekakva šala. Prokleti zafrkant.
Samo malo. Taj zvuk…
Zvučalo je kao Chiemi kad škrguće zubima.
Ne, to nije moguće.
Mrtva je.
Tata.
Tata?
O, Eri. Što je?
Jesi li vidio svjetiljku?
Da, ovdje je.
Zašto ti treba?
-Zavirit ću na tavan. -Na tavan?
U posljednje vrijeme nismo čuli štakora.
Možda se uhvatio u zamku.
Ne možemo ga tako ostaviti.
Eri, čekaj.
Idem ja pogledati.
Opusti se, tata. Ne brini se za mene.
Ne, ne mogu ti to dopustiti.
Budi oprezan. Znaš da imaš slabo srce.
U redu je. Čekaj ovdje.
Dugo ga nema.
Tata? Je li bio štakor?
Hej!
Tata?
Što nije u redu? Reci nešto!
Mrtav je.
Seko?
O, Bože! Spustit ću te!
Neće se otpustiti! Jao!
Ruke su mi…
Trebam škare.
To nije bila moja sestra.
To je bila
kosa.
Prijevod titlova: Nikolina Novak
Bio je bijel. Sigurno je isprva bio bijel.
Ali sad je papir pun crnih kukaca.
Odakle su došli?
Ali kad pažljivije pogledam, svaki kukac izgleda kao slovo.
Žele li mi nešto reći?
Moram saznati više o njima.
Možda ove pljesnive stare knjige mogu odgovoriti na moja pitanja.