JUNJI ITO HÁTBORZONGATÓ JAPÁN MESÉI
Egy év távollét után tértem haza Japánba.
Ámbár hazudnék, ha azt mondanám, jóleső érzéssel töltött el a hazatérés.
Távollétem alatt ugyanis más lakott az otthonomban.
És nem is akárki.
A gimnáziumi tanárom és a családja.
Meg voltam rökönyödve,
hogy a vadiúj házamat ilyen embernek kell kiadnom.
Megtiltottam, hogy akár egy rajzszöget is be merjen verni a falba.
Mostanra viszont ki kellett költözniük.
Egy pillanat. Hová is tettem a kulcsot?
„PENÉSZ”
Mi ez a szag?
Ez meg mi az isten?
Mi a fene ez?
Rohad az egész!
Ott vagy? Az öcséd vagyok.
De rég láttalak!
Gyere be!
Későre jár, megyek haza.
Seiji, magyarázatot követelek.
Nem számítottam rá, hogy ilyen hamar visszatérsz.
- Még nem volt időm kitakarítani. - Nem erről van szó!
Ezt azért csinálta, mert vonakodtam neki kiadni a házat?
Tudtam én, hogy egy kígyó, de ez minden határon túlmegy!
Nem hiszem, hogy haragból tette.
Akkor mi történt?
A konyhában halomban áll a rohadó moslék, a fürdő pedig merő fertő!
Szándékosan tette, mondhatsz bármit!
Nem, ez az én hibám.
Viszont most megyek, megkeresem a kutyádat.
- Szia! - Hé!
Seiji!
Elképesztő!
Micsoda bűz!
Rogi?
Mármint Rogi tanár úr?
Állítólag tűz ütött ki náluk, és porig égett az otthona.
Ki szeretné venni a házad, amíg újjáépíti.
Honnan a francból tudja, hogy külföldre készülök?
Biztosan hallotta valahol.
Ne fárassz már ilyesmivel!
Épphogy kész a ház, mehetek kiküldetésbe.
Már az is épp elég.
Tudom, hogy ki nem állhattad,
de mégiscsak az osztályfőnököm volt. Nem mondhattam nemet.
Ráadásul megígérte, hogy vigyáz a kutyádra.
Akkor is…
Ezt vehetem igennek? Akkor hát vasárnap. Számítok rád.
Hé! Nem egyeztem bele!
Micsoda gyönyörű, fehér ház! Meseszép!
Kerüljenek beljebb, Rogi úr!
Szia!
Itt van velem Rogi úr.
Szervusz! Szép napot!
Mennyi ideje is? Úgy 15 éve?
Szép szál fiatalember lett belőled.
Most még jobban hasonlítasz az apádra.
A házad pedig lélegzetelállító.
Te vitted a legtöbbre a diákjaim közül.
Óriási öröm ez számomra.
Amellett
olyan lesz itt élni, mint egy valóra vált álom.
Lassítsunk egy kicsit!
Egy szóval sem mondtam, hogy kiadom.
Alig van időm, mielőtt külföldre indulok.
Nem dönthetek egy bérlőről ilyen rövid idő alatt.
Kérem, keressen más albérletet!
Régóta keresünk, de egyszerűen nem találunk kiadó lakást.
A rokonainknak már a terhére vagyunk.
Olyan megalázó ez a helyzet, amibe keveredtünk.
Ha nem fogadsz be minket, nincs hová mennünk.
Könyörgök neked!
Papa, annyira tetszik ez a hely!
Itt akarok lakni. Kérlek, papa!
Mit mondasz? Felelősséget vállalok a házért, amíg távol vagy.
- Én is nagyon szépen kérlek. - Seiji!
Jaj, nekem! Mi a baj? Éhes a pici?
Kérlek szépen, Akasaka!
Esedezve kérlek!
Mik ezek a fura dudorok a falon?
Ez nem volt ilyen ezelőtt.
Mi az ördög folyik itt? Valami nem stimmel ezzel a házzal.
Ez meg mi?
A francba!
Mi ez az egész?
A romlásba taszították az egész házat!
Seiji! Mi az isten csudáját művelt itt ez a család?
És hol van most Rogi úr?
Hát épp ez az. Fogalmam sincs.
Bejelentés nélkül távoztak.
Azóta csak felépült a házuk, nem? Menj el hozzájuk!
Már megtettem.
De nem épült fel. Azóta is egy romhalmaz.
Micsoda?
Penész!
Ezt nézd, Seiji!
Napról-napra borzasztóbb az egész.
Nézd csak meg jól! Vastagon belepte a penész.
Még a fürdőt sem használhatom. Rémes állapotban van a pára miatt.
De az emelet a legrosszabb, pedig az egyáltalán nem is nyirkos.
Irtózatos.
Egyszerűen irtózatos.
Egy percig sem maradhatsz tovább. Azonnal ki kell költöznöd.
Te tudsz valamit, nem igaz?
Mi történt, mialatt távol voltam?
Mitől ijedtél meg annyira?
Nem tudok semmit, esküszöm.
Ki vele, Seiji!
- Pontosan ugyanúgy néznek ki! - Micsodák?
A ház a kiköpött mása!
Kinek?
A kisbabának!
Valószínűleg penész, ahogy mondtad.
Valami új penészfaj lehet.
Megfertőzte a kisbabát és a lányt.
Ha itt maradsz, nem leszel biztonságban.
Szedelőzködj, itt nem maradhatsz!
Rendben?
Jól van. Meghúzhatom magam nálad egy ideig?
Igen, remek ötlet.
Szia!
Rogi!
A franc essen bele!
Ha meggondolom,
rémesen viszketek.
Borzasztóan viszket!
Gondoltam, hogy itt talállak, drágám.
Koko!
Ma mit olvasol?
Koko!
Mi a baj, Goro?
Hová tűnt az a könyv, ami itt volt?
Michel Lannes szerelmes regénye, a Hófehér hajú Renée.
Jelenleg azt olvasom.
Nem veheted el kérdezés nélkül!
Legközelebb kérj engedélyt, megértetted?!
Kötelességem megóvni ezt a gyűjteményt.
Nem bírnám elviselni, ha nem tudnék akármelyik könyv hollétéről,
ha csak egy pillanatra is!
- Bocsáss meg! - Tedd vissza a könyvet!
Drágám, volna egy perced?
Csak egy pillanat.
Máris végzek.
- Naplót írsz? - Igen, a mai bejegyzést.
- Soha egy napot sem hagytam ki. - Négyéves korod óta?
Egy egész élet emlékeit őrzi.
Ez a könyvtár testesíti meg a múltam,
míg a naplóm örökíti meg a jelenem.
Rólam is szoktál írni?
Természetesen.
Jól vagy, Goro?
Szörnyű rémálmom volt.
Egyre-másra tűntek el a könyvek.
Eltűnt!
A Hófehér hajú Renée eltűnt! Hová tetted, Koko?
Visszatettem a polcra. A szemed láttára.
Anyámat szoros kötelék fűzte a könyvhöz!
Jóformán pótolhatatlan! Elő kell kerítenem!
Késő van. Majd holnap megkeressük.
Ne légy nevetséges!
Az összes polcot át kell kutatnom még ma éjszaka!
Eltűnt a Tövispokol is Akasabi Taniótól!
Ez a világ legvérfagyasztóbb könyve.
Apám legkedvesebb könyve volt.
Kedvesem!
Eltűntek!
Az ördögbe!
FEBRUÁR 9. MAMI ELMENT EGY IDEGENNEL. HIÁNYZIK…
Mami!
A könyvek!
A könyveim elmenekülnek tőlem!
NAPLÓ SHIRASAKI GORO
Drágám!
Koko! Megtaláltam Hófehér hajú Renée-t.
Micsoda?
Itt állt az ajtóban, és csengetett.
Valaki csengetett?
Egy csoda szép asszony.
Valahogy az anyámra emlékeztet.
De ő az, semmi kétség. Hófehér hajú Renée.
Bebizonyította. Szóról szóra elmondta a könyvet
az első fejezettől az utolsó fülszövegig.
De azon kívül, hogy betéve tudja az egészet,
úgy tűnik, zavart az elméje.
Jaj, Goro! Csak álom volt.
Nem álom volt. E pillanatban is ott áll.
Nézd csak!
Ő Hófehér hajú Renée.
Goro, mi a baj?
Visszatért.
Tövispokol visszatért!
A világ legvérfagyasztóbb könyve!
Próbáltam kint tartani,
de besurrant az ablakon át,
aztán elmondta az egész regényt a visszataszító, reszelős hangján.
A világ legvérfagyasztóbb regényét!
Goro, kedvesem! Orvoshoz kellene menned.
Semmi szükség rá, Koko.
Támadt egy ötletem.
Este visszatér. Egészen biztos vagyok benne.
„Eme prózát a kárhozott lelkeknek ajánlom.
Előszó. Agdurum gu sauemek.
A véres incidens elborzasztotta a világot,
és a retinámra égett ómen szép lassan birtokba vette az agyam.
- Nincs kétség a pokol bejárata…” - Kedvesem!
Goro!
„Csakis az nyomoríthatta meg az elmémet.
Testem ocsmány eltorzulása
nem lehet más, csak a pokol műve.
Amikor 1955-ben az az átkozott sebész kikaparta a méhemet,
tovább taszított az őrület szakadéka felé.
Utolsó fejezet.
Samota.
Yafedra…”
A Tövispokol elment.
Legyőztem.
Most már minden rendben lesz.
Renée…
Hófehér hajú Renée elment!
Semmit sem tehettem.
Ahogy hallgattam a szavait, megjegyeztem az egész könyvet!
Soha többé nem fogom viszontlátni.
Bár inkább soha meg sem jelent volna, minthogy érezzem ezt a kínzó fájdalmat!
Ezért hát döntöttem.
Mindet magamba fogadom egytől-egyig.
Ha az elválás ekkora szenvedéssel jár,
akkor az összes könyvet az elmémbe költöztetem!
Kedvesem!
Könyörgöm, hagyd abba!
Ne zavarj!
Már nem sok van hátra.
De már alig van hely a fejemben.
Vajon sikerül mindent megjegyeznem?
Vagy egyszer csak felrobban az agyam?
Vajon ez a temérdek szó és mondat
kiszorítja a saját emlékeimet?
„Elrejtettem egy diktafont a táskájába, hogy felvegyem, ahogy megcsal.”
„Első fejezet: A találkozás.
Renée szerelme mulandó volt, mint a várost beborító hó,
és hamar olvadásnak indult.”
NAPLÓ SHIRASAKI GORO
Drágám!
Szóval ott voltál…
Renée!
SHIRASAKI SHOGO
„Mint mondtam: asaltite dogramos afrodina.
Éreztem, ahogy átalakul a testem és a lelkem.
Hamarosan a saját szememmel is meggyőződhettem róla.”
„A világ ragyogva merült alá a mély sötétségbe.
A világ folytatódott tovább, ott mégis véget ért.
Mint az az urna…”
HÓFEHÉR HAJÚ RENÉE TÖVISPOKOL
KOKO JUHARLEVELEI
„A pokolba tartó utazásomon ráeszméltem:
Ahogy a menny bejárata a pokol, ugyanúgy a pokol bejárata a menny.”
„LÁTOMÁS A KÖNYVTÁRBAN”
„Üvöltsetek, pokol lakói! Amíg csak a torkotok szét nem szakad!”
A feliratot fordította: Tóth Márton
Hallgassátok csak azokat a sírköveket!
Azt a sok-sok sírkövet.
Még én is hallom, ahogy egymással sutyorognak.
Ha én is hallom, akkor nyilvánvalóan ti is halljátok.
De azok kedvéért, akik esetleg mégsem,
megtanítom ezeknek a bogaraknak.