Perfekt vær og fin bil. Jeg er i himmelen.
Jeg kjenner storebroren min. Du er bare glad for å se Izumi.
Hva snakker du om, Kaoru?
Jeg kom fordi jeg er bekymret for søsteren min.
Særlig.
Men Izumi virket glad da jeg sa at du ble med oss.
Virkelig?
-Hva? -Ingenting.
Ikke kjør så fort. Du fikk nettopp førerkort.
Slapp av.
GRAVSTEINBYEN
Det er veldig langt. Kanskje du bør ta en pause.
Er du sikker på at vi er på rett vei?
Jeg tror det, men…
Hva? Gi meg kartet.
Lær deg å lese et kart.
Tsuyoshi, se opp!
FARE FOR JORDSKRED
Å nei.
Hører du meg?
Dette er ille.
Storebror.
Hjelp meg å få henne til bilen! Vi må få henne på sykehus!
Kaoru!
Dette ser ille ut. Ansiktet hennes er hovent, Tsuyoshi.
Hun har ikke puls. Vi må komme oss raskt på sykehus!
Fort!
Er hun død?
Vi kjører gjennom byen og ser etter et bra sted.
Fjellene er best.
Hva er det?
Det ser ut som en gravstein.
Hvorfor er det en grav midt i veien?
Hva er det som skjer?
Vi må snu og finne et annet sted.
Pokker. Hvorfor måtte dette skje nå?
Du traff den ganske hardt.
Gravsteinen ble delt i to.
Gravstein?
Kommer du utenbys fra?
Det stemmer.
Du trenger en jekk for å løfte bilen.
Skynd deg. Hent jekken.
Du må ha en i bagasjerommet.
Vi hjelper deg.
Dette vil gi deg uflaks.
-Jeg håper du ikke blir forbannet. -Ja.
-Det er sikkert. -La oss få det overstått.
Takk for hjelpen.
De står midt i veien. Vi kan ikke klandre deg for å treffe en.
Dere sa det var gravsteiner.
Ja, det stemmer.
Det var bare de som døde i trafikkulykker. Men det er andre graver også nå.
Men hvorfor står de midt i veien?
Fordi det var der folk døde.
Døde de på veien?
Kom dere til byen uten å vite noe?
Hvordan kommer vi oss gjennom?
Dere kan ta sidegatene. Noen har færre graver.
Kaoru.
Du var så sen at jeg ble bekymret.
Izumi.
Går det bra? Har det skjedd noe?
Kjenner du disse to?
Ja, de er her for å besøke meg i sommerferien.
Vis dem rundt.
Ikke at det er mye å se!
Dere må ha fått sjokk.
Først kunne jeg ikke tro at det var graver i veien.
Men jeg er vant til det nå. Jeg glemte det nesten. Se
Det er graven til noen som bodde her.
De døde her.
Men jeg liker ikke å ha en grav inne i huset.
Så i denne byen setter man graven der noen har dødd?
Det kan man vel si.
Dere to ser ikke så bra ut.
Det går bra. Den lange bilturen var slitsom.
Ikke sant, Kaoru?
Ja.
Vi har tid før middag, så jeg skal vise dere rundt i byen.
Det blir nok en fin forandring.
Høres bra ut! Kom igjen!
-Det er graver overalt. -Vi prøver å få folk til å dø ute.
De blir fraktet til et tomt sted før de dør.
Det er en merkelig skikk.
Er det noen grunn til å sette graver der folk dør?
-Hva ellers skal vi gjøre? -Hva mener du?
Det er ingen grunn. Det har alltid vært sånn.
-Skynd deg! -Ja, doktor!
Vi må skynde oss før han dør!
Fort!
Legg ham forsiktig ned.
Hva skjer?
En pasient på dødsleiet.
De kan ikke ha graver på sykehuset, så de tar med pasienter ut.
Det er slik døende behandles her.
Det er grusomt.
Den må ha blitt påkjørt.
Vi begraver den et sted.
Ikke rør den!
Hva?
Den vil ikke kunne hvile i fred om du gjør det.
Bare la den være.
Da dukker det opp en gravstein der.
En gravstein?
Kaoru?
Kaoru!
-Er det noe som plager deg? -Byen gjør henne forvirret.
Unnskyld.
-Finnes det ingen andre slike byer? -Det er ikke det.
Jeg ble bilsyk på vei hit.
Jeg føler meg fortsatt litt kvalm.
Det er det som er galt. Beklager at jeg ikke la merke til det.
Det går bra.
Hun blir bedre snart.
Men du bør ta det med ro. Vi drar hjem.
Er det derfor gravene er ulik størrelse?
De små er til hunder og katter?
Gravsteinene er for alt som lever.
Jeg kommer inn, Izumi.
-Her er noe kaldt å drikke. -Takk, mamma.
Går det bra med Kaoru?
Jeg har det bra nå.
For en lettelse. Har ikke Ayumi kommet hjem ennå?
Jeg har ikke sett henne siden i morges da hun dro til fjells.
Det er rart. Jeg lurer på hvor hun er.
Hvem er Ayumi?
-Lillesøsteren min. -Hva?
Går det bra med Ayumi?
Hun er fortsatt vilter. Vi vet ikke hva vi skal gjøre.
Har Ayumi fortsatt ikke kommet hjem?
Hun dro til fjells.
Hun kan ha gått seg bort eller blitt kidnappet.
Ikke si sånt.
-Ring politiet med en gang. -Greit.
Pappa.
Det går bra. Jeg skal lete etter henne.
Jeg kommer også!
Nei, det er for farlig. Vent her med moren din.
Kaoru.
Hvordan så Ayumi ut?
Hun var litt kortere enn meg, men hun var slank.
Og håret?
Det var langt. Hun flettet det ofte.
Jenta i bagasjerommet…
Din idiot! Du burde ha sett det!
Ansiktet hennes var så hovent.
Prøv å oppføre deg naturlig.
Ayumi Murakami, 15 år.
Hun hadde på stripete skjorte og hvit shorts.
Og hun hadde et armbånd med en bjelle på.
Beklager. Dere skulle gøy, så skjedde dette.
Nei, vi er også bekymret. Men det går bra. Jeg er sikker på at hun blir funnet.
Ayumi!
Vi har lett høyt og lavt. Kanskje hun ikke er i fjellet.
Kanskje hun falt i den gamle brønnen?
Hun ville nok ikke overlevd et slikt fall.
Vi tar en titt.
Den gamle brønnen?
-Ser dere noe? -Nei, jeg ser ingenting.
-Er den så dyp? -Ja.
Vi vet ikke hvem som gravde den, men den er utrolig dyp.
Ingen ville funnet deg om du falt ned.
Er dere fra utenbys?
De sier at siden oldtiden
har kroppene til de som ikke vil hvile i fred, blitt kastet i den.
Som ikke ville hvile i fred?
Noen døde på sykehuset i går. Ta en titt senere.
Da forstår dere meg.
Hva skal vi gjøre?
Vi drepte Ayumi.
Jeg vet det!
Og vi har liket hennes i bagasjerommet.
Jeg sa jeg vet det!
Jeg prøver å finne ut hva jeg skal gjøre!
Noen ideer?
Prøv å finne på noe! Men ikke si noe til noen.
ONISHI SYKEHUS
Han hviler i fred takket være dere.
For en lettelse.
Vi passet på ham hele natten.
Det ville vært vanskelig om noen måtte flytte liket.
Men det gikk fantastisk.
Han forsteines slik han skal.
Han blir en fin gravstein i morgen.
Hva er dette? Hva skjer?
Blir han til stein?
Hei!
Ikke rør den! Den er ikke ferdig ennå!
Tror du dette er en drøm?
Et mareritt.
Det håper jeg virkelig.
Jeg håper det er en drøm.
Nei!
-Er det noe galt med bilen min? -Nei, det er ingenting.
Vi dro til den gamle brønnen, men det var ingenting der.
Takk for at dere gjorde så mye for å finne Ayumi.
Hva med fjellene?
De fant bremsespor i veien.
Like ved fant de en blodflekk og noen flekker med bilmaling.
Politiet etterforsker saken.
Jeg skjønner. Men du tror ikke Ayumi ble påkjørt?
Jeg håper ikke det.
Dere bør hvile dere. Jeg har noe jeg må gjøre.
Se!
Det er blod på setet. Izumi så det!
-Jeg la ikke merke til det. -Hva gjør vi nå?
Ro deg ned!
Men de fant malingsflekker, og politiet etterforsker!
-Ikke vær redd. -Jeg orker ikke mer.
Ro deg ned.
Hvis Ayumi døde og ble fraktet rundt,
blir hun ikke til en gravstein.
Ikke?
En gang så jeg liket til en som ikke klarte å bli stein.
Det var ikke noe å gjøre, så de kastet det i den gamle brønnen.
Kaoru, Tsuyoshi. Så dere noe på vei hit?
Izumi, jeg ville fortelle deg…
Kaoru.
Izumi.
Beklager at vi kom på et så vanskelig tidspunkt.
Vi vil ikke fortsette å plage deg, så vi drar i kveld.
Det nytter ikke.
Det er ingen vits i å rømme.
Jeg har en idé. Så lenge det ikke er bevis…
Her? Hva skal du gjøre?
De finner henne aldri i den gamle brønnen.
Tsuyoshi!
Problemet er at bilen er så tung. Jeg må tråkke hardt på gasspedalen.
Den var ikke sånn i går.
Hva skjer?
Jeg vet ikke. Vi kvitter oss med liket.
Skjer dette når et lik ikke får hvile i fred?
Hva er galt?
Hjelp meg.
-Jeg rører det ikke! -Skynd deg!
-Det er så tungt. -Det er så ekkelt.
Hold ut.
Jeg klarer ikke.
Nesten fremme.
Det er over.
Det er ikke over.
Marerittet fortsetter. Nå og for alltid, til den dagen vi dør.
-Au. -Hva er det?
Jeg kuttet meg på de skarpe delene av liket.
Hva er det?
Søster!
Det var han som kjørte på og drepte meg!
Det er ham!
Det er Tsuyoshi Yoshikawa!
-Hold kjeft! -Tsuyoshi Yoshikawa!
Hold munn!
Tsuyoshi!
-Hva er galt? -Kaoru?
Det er ingenting.
Kom igjen.
Jeg er så lei meg.
Unnskyld.
TESTAMENTE
Tekst: Trine Friis
I dag har insektene dette å si: "Det er lag på lag på bunnen av havet."
Insektene har blitt flere og tatt over et helt ark.
De skriker og er vanskelige å forstå.
Det er tre store ark, og flere staker kommer nedenfra.
Nei! Det kommer flere insekter!