DŽUNDŽI ITÓ: JAPONSKÉ DĚSY
Krásný počasí a super auto. Nic víc ke štěstí nepotřebuju.
Přiznej se, brácho. Jenom máš radost, že se uvidíš s Izumi.
O čem to mluvíš, Kaoru?
Jedu s tebou jenom proto, že bych se o tebe bál.
To určitě.
I ona měla radost, když jsem jí říkala, že přijedeš.
- Co je? - Ale nic.
No tak! Zpomal trochu, vždyť jsi teprve nedávno dostal řidičák.
Klídek.
MĚSTO NÁHROBKŮ
Je to pěkně daleko.
Nechtěl bys na chvilku zastavit?
To je dobrý. Fakt jedeme správně?
Snad jo…
- Dej sem tu mapu. - Hej!
Kdy se v ní konečně naučíš číst?
Koukej na cestu!
NEBEZPEČÍ SESUVŮ PŮDY
Do háje.
Jsi v pořádku?
Tohle není dobrý.
Brácho?
Pomoz mi ji naložit do auta! Musíme ji vzít do nemocnice!
Kaoru!
Jasně.
Vypadá hrozně. Má úplně nateklý obličej.
Nemá žádný puls, brácho. Musíme rychle do nemocnice!
No tak!
Je mrtvá?
Najdeme nějaké místo za městem.
Někde hluboko v horách.
Co to je?
Vypadá to jako náhrobek.
Co dělá uprostřed silnice?
Co to má být?
Musíme to otočit a najít jinou cestu.
Sakra práce. Proč zrovna já?
Ten náhrobek to teda schytal.
Je na dva kusy.
Náhrobek?
Vy asi nejste místní, co?
Nejsem.
To auto budete muset zvednout heverem.
Co tak koukáte? Vyndejte ho.
Určitě ho máte v kufru, ne?
Pomůžeme vám.
Dobře.
Tohle vám určitě přinese smůlu.
- Snad si neuženete prokletí. - No jo.
- Snad ne. - Tak ať to máme za sebou.
Moc vám všem děkuju.
Je fakt, že stojí přímo uprostřed silnice.
Nemůžeme vám to zazlívat.
Takže jsou to opravdu náhrobky?
Jo, přesně tak.
Původně je dostávali jenom lidi, co umřeli při autonehodě,
ale teď se tu takhle vylupují i ostatní.
Proč ale stojí na silnici?
Protože tam ti lidi umřeli.
Umřeli na silnici?
Takže vy o našem městě nevíte vůbec nic?
Jak se dostaneme dál?
Musíte projet bočními uličkami.
Někde je těch hrobů míň.
Kaoru.
Už jsem se o vás začínala bát.
Izumi.
Jste v pořádku? Stalo se něco?
Ty je znáš, Izumi?
Jo, přijeli ke mně na prázdniny.
Tak je tu pořádně proveď.
To bychom tu něco museli mít.
Ty náhrobky vás určitě překvapily. I já se jim ze začátku divila.
Už jsem si ale zvykla.
Chci vám něco ukázat.
Tohle je náhrobek předchozího majitele domu.
Umřel přímo tady.
Upřímně se mi vůbec nelíbí mít ho takhle vevnitř.
Místní teda dávají náhrobky tam, kde člověk umře?
Dalo by se to tak říct.
Jste oba nějací skleslí.
To nic, jenom nás ta dlouhá cesta trochu zmohla.
Že jo, Kaoru?
Jo.
Na večeři je ještě brzo, tak vás tady provedu.
Určitě teď trochu rozptýlení oceníte, ne?
To zní skvěle!
Ty náhrobky jsou úplně všude.
Snažíme se, aby lidi neumírali doma. Těsně před smrtí je vynášíme ven.
To je pěkně divný zvyk.
Proč se ty náhrobky staví tam, kde umřeli?
- Není to naše volba. - Jak to myslíš?
Nic v tom nehledej, je to tak odjakživa.
- Rychle! - Dobře!
Musíme si pospíšit, než umře!
Honem!
Opatrně ho položte.
Co to má být?
Pacient na smrtelné posteli.
Vynesli ho ven, aby neměli náhrobek na pokoji.
Takhle se tu zachází s lidmi nad hrobem.
Je to dost kruté.
Chudinka. Muselo ji přejet auto.
Měli bychom ji pohřbít.
Nesahej na ni, Cujoši!
Jestli se jí dotkneš, nedojde klidu.
Nech ji tam ležet.
Dostane pak vlastní náhrobek.
Náhrobek?
Kaoru?
Kaoru!
Trápí tě něco?
Jenom ji to tady dost rozhodilo.
Aha, to je mi moc líto.
Jinde nic takového nemají.
Ne, tím to není.
Cestou sem se mi udělalo špatně v autě.
A pořád mě to úplně nepřešlo.
Aha.
Promiň, že jsem si toho nevšimla.
To nic.
Brzo se ti udělá líp.
Neměli bychom to ale moc přehánět.
Vrátíme se domů.
Dobře.
Tak proto mají ty náhrobky různé velikosti.
Ty malé patří psům a kočkám.
Každá živá bytost dostane svůj vlastní.
Jdu dovnitř, Izumi.
Nesu vám studené pití.
Díky, mami.
Jsi v pořádku, Kaoru?
Jo, už je mi líp.
Opravdu? To jsem ráda.
Ajumi se pořád nevrátila, Izumi?
Neviděla jsem ji od chvíle, co ráno odešla na procházku.
To je divné. Kde se tak může poflakovat?
Kdo je Ajumi?
Moje mladší sestra.
Jak se má?
Je to pěkná uličnice. Vůbec nevíme, co si s ní počít.
Ajumi se ještě nevrátila?
Víme jenom, že šla do lesa.
Možná, že někde zabloudila. Nebo ji někdo unesl.
To neříkej.
Hned zavolej na policii.
Jdu na to.
Tati…
Bude v pořádku, neboj. Půjdu se po ní podívat.
Půjdu s tebou!
Ne, to je moc nebezpečné.
Počkej doma s mámou.
Kaoru.
Jak ta Ajumi vypadá?
Je trochu menší než já a dost štíhlá.
A jaké má vlasy?
Dlouhé.
Často si pletla copy.
Takže ta holka v kufru…
To snad není možný! Jak to, že jsi ji nepoznala?
Měla strašně oteklý obličej.
Hlavně dělej jakoby nic.
Ajumi Murakami, 15 let.
Měla na sobě pruhované triko a bílé šortky.
A na ruce náramek se zvonečkem.
Promiňte,
že jsme vás do toho takhle zatáhli.
To nic, taky o ni máme strach.
Ale neboj se, Izumi.
Ajumi se určitě v pořádku najde.
Ajumi!
Když jsme ji nenašli ani v tolika lidech, možná nebude v lese.
Nezahučela třeba do staré studny?
To by s ní byl amen.
Měli bychom se tam jít podívat.
Do staré studny?
Tak co? Vidíš něco?
Ani ň.
To je tak hluboká?
Jo.
Nikdo neví, kdo ji postavil, ale je úplně bezedná.
Kdyby do ní někdo spadl, nikdy ho nenajdou.
Vy nejste místní?
Říká se, že do téhle studny
se od pradávna házela těla lidí, kteří nemohli dojít klidu.
Nemohli dojít klidu?
Zrovna včera takhle někdo umřel v nemocnici. Zajděte se podívat.
Pak mě pochopíte.
Co budeme dělat, brácho?
Ta holka, kterou jsme zabili, byla Ajumi.
Já vím.
A její tělo máme pořád v kufru.
Já vím!
Snažím se přijít na to, co dělat.
A napadlo tě něco?
Zkus něco vymyslet sama!
Hlavně o tom ale nikomu neříkej.
Díky vám teď odpočívá v pokoji.
Je to strašná úleva.
Byli jsme u něj celou noc.
Kdyby se pak měl přesouvat, byla by to pěkná fuška.
Nakonec to ale dobře dopadlo.
Kamení přesně podle plánu.
Do zítřka z něj bude náhrobek jaksepatří.
Co to je?
Co se to děje?
On se mění v kámen?
Hej, ty tam!
Nesahej na něj! Ještě není hotový!
Brácho… vážně se nám to všechno jenom nezdá?
Není to noční můra?
Doufám, že jo.
Snad jenom sníme.
Brácho!
Mám něco s autem?
Ne, vůbec nic.
Byli jsme u té studny u svatyně, ale nic jsme nenašli.
Díky, že nám s tím hledáním tak pomáháte.
Jak to vypadá v lese?
Na silnici narazili na brzdnou stopu.
A poblíž našli stopy krve a kousky laku.
Zrovna to vyšetřuje policie.
Aha. Ale nemyslíš, že by Ajumi zajelo auto, ne?
Doufám, že ne.
Běžte si odpočinout dovnitř.
Já musím ještě něco zařídit.
Brácho!
Máme krev na sedačce!
Na to se Izumi dívala!
Sakra! Vůbec jsme si jí nevšiml.
Co teď, brácho?
Uklidni se!
Ale ona říkala, že policie vyšetřuje ty kousky laku!
Neboj se.
Já už to nevydržím.
Uklidni se, Kaoru.
Uklidni se.
Jestli Ajumi opravdu umřela
a pak s ní někdo jezdil z místa na místo,
nikdy se z ní nestane náhrobek.
Nestane?
Tělo, které nezkamenělo, jsem viděla jenom jednou.
Už se nedalo nic dělat, tak ho hodili do té staré studny.
Kaoru, Cujoši.
Nevšimli jste si cestou sem něčeho?
Izumi… chtěla jsem ti říct…
Kaoru.
Izumi.
Promiň, že jsme dorazili takhle nevhod.
Nechceme vás obtěžovat, tak ještě v noci odjedeme domů.
Nemá to cenu, brácho.
Nemá cenu utíkat.
Mám nápad.
Když nebudou mít důkazy…
Proč zastavuješ?
Co chceš dělat?
V té staré studně ji nikdy nenajdou.
Brácho!
To auto je najednou strašně těžký.
Musím na to dost šlápnout, aby se vůbec pohnulo.
Ještě včera přitom bylo v pohodě.
Co tím myslíš?
Ale nic. Pojď mi pomoct s tím tělem.
Tak tohle se stane, když někdo nedojde klidu?
Děje se něco?
Pomoz mi, Kaoru.
- Toho se ani nedotknu! - Dělej!
To je tíha.
Je to hnus.
Ještě kousek.
Já už nemůžu.
Už to bude.
A je po všem.
Jak to můžeš říct?
Ta noční můra nikdy neskončí.
Bude nás to strašit až do smrti.
- Au. - Co se stalo?
Musel jsem se o tu mrtvolu říznout.
Co to je?
Ségra!
To je on! To on mě zavraždil!
To on!
Cujoši Jošikawa!
- Sklapni! - Cujoši Jošikawa!
Drž hubu!
Brácho? Brácho!
Co se děje?
Kaoru?
To nic.
Odjíždíme.
Promiň. Je mi to strašně líto.
Promiň.
POSLEDNÍ VŮLE
Překlad titulků: Eliška K. Vítová
Dneska vám brouci vzkazují tohle:
„Na dně moře se kupí vrstva za vrstvou.“
Na papíře se mi jich hemží tolik, že jejich řevu nejde moc rozumět.
Mám u sebe tři veliké archy,
které na druhé straně probodává několik kůlů.
Snad se přes ně nepřiženou další brouci!