‫- ג'ונג'י איטו: סיפורים מקבריים מיפן -‬
‫ימינה? שמאלה?‬
‫לכאן? או לשם?‬
‫לאיזה כיוון עליי ללכת?‬
‫מה עליי לעשות?‬
‫אני צריכה ללכת? או אולי לרוץ?‬
‫אני צריכה לשבת? לעמוד?‬
‫אני צריכה לצחוק עכשיו?‬
‫אני צריכה לכעוס? לבכות?‬
‫אני צריכה לקום? ללכת לישון?‬
‫למצמץ? אני צריכה לנשום?‬
‫מה עליי לעשות?‬
‫ראיתי את הצעת העבודה. באתי לריאיון.‬
‫שמי מיטסו אוצ'ידה.‬
‫- "האישה הלוחשת" -‬
‫אז את מבינה במה העבודה כרוכה?‬
‫כן.‬
‫המטפלים ששכרנו עד כה‬ ‫לא החזיקו מעמד זמן רב.‬
‫הם לא יכלו לשאת‬ ‫את השאלות האינסופיות של מאיומי.‬
‫נראה איך תעבור הפגישה‬ ‫בינך לבין הבת שלי ואז נחליט.‬
‫מה אני צריכה לעשות?‬
‫אני צריכה לעמוד? אני צריכה לשבת?‬
‫אני צריכה לשכב?‬
‫עם הפנים למעלה? או למטה?‬
‫מאיומי, שבי.‬ ‫-איך?‬
‫על כיסא? על הרצפה?‬ ‫על העקבים? רגל על רגל? ברגליים מכופפות?‬
‫בבקשה! מה אני צריכה לעשות?‬
‫היא תמיד ככה. בבקשה, תעזרי.‬
‫בסדר.‬
‫אז? מה אני צריכה לעשות?‬
‫גברת מאיומי, שבי על המיטה שם.‬
‫על המיטה? איך?!‬
‫על העקבים? רגל על רגל?‬
‫שבי על הקצה כאילו שאת עומדת לשבת על כיסא.‬
‫עכשיו, תורידי את הידיים מהקיר,‬
‫ולכי למיטה.‬
‫תנמיכי לאט את הירכיים. כן, ככה.‬
‫התיישבתי. מה לעשות עכשיו?‬
‫תמשיכי.‬
‫בסדר, תנשמי עמוק עד שתירגעי.‬
‫מה עכשיו?‬
‫זאת המטפלת החדשה?‬
‫כן. זה רק היום הראשון שלה,‬
‫אבל היא לא נבהלת ממצבה של מאיומי.‬
‫היא נותנת לה הוראות ללא היסוס.‬
‫זה מרשים.‬
‫נקווה שהיא תחזיק מעמד יותר מהאחרים.‬
‫בהחלט.‬
‫שכבתי.‬
‫מה לעשות עכשיו?‬
‫תעצמי עיניים.‬
‫תנשמי לאט.‬
‫גברת אוצ'ידה, היום הראשון היה בוודאי קשה.‬
‫אבל מאיומי נשארה יציבה כל היום בזכותך.‬
‫נוכל לסמוך עלייך שתבואי שוב מחר?‬
‫כן. אני אהיה כאן מחר בשמונה בבוקר.‬
‫עבר חודש.‬ ‫אף אחד לא החזיק מעמד כל כך הרבה זמן.‬
‫היא לא מראה שום סימן של עייפות.‬
‫והמצב הנפשי של מאיומי נשאר יציב.‬
‫אני שמח שמצאת את האדם הנכון, אדוני.‬
‫ההוראות שלה מפורטות ומדויקות.‬
‫בזכות זה, מאיומי יכולה‬ ‫לעשות דברים שהיא לא יכלה לעשות קודם.‬
‫כמובן, היא לא יכולה להשאיר את מאיומי לבד.‬
‫אני מתרשם מהיכולת של מיטסו אוצ'ידה‬ ‫להחזיק מעמד בעבודה קשה כל כך.‬
‫מצד שני, זה גם נראה מפחיד.‬
‫היכולת שלה להתמודד‬ ‫עם הטבע החריג של מאיומי משונה במובן מסוים.‬
‫ואנחנו לא ממש יודעים עליה הרבה, נכון?‬
‫אני רוצה שתערוך בדיקת רקע.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אני באמת מודה לך.‬
‫עוד יום של עבודה טובה.‬
‫אחזור מחר בשמונה בבוקר.‬
‫גברת מיטסו, קחי יום חופש מחר.‬
‫אני חושש לבריאותך אם תמשיכי ככה.‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫אני מרגישה שהעבודה הזאת‬ ‫תעזור לי לחזור להיות שוב מי שאני.‬
‫בזכות האושר של בתך, גם אני אהיה מאושרת.‬
‫אני מבין. אם ככה, תיזהרי לא להתיש את עצמך.‬
‫אני לא רוצה לחטט,‬
‫אבל איך נחבטת בפנים?‬
‫אתה מתכוון לזה? זה שום דבר.‬
‫לילה טוב.‬
‫איך גברת מיטסו נראתה לאחר מכן?‬
‫היא כבר לא נראית רק יוצאת דופן.‬
‫עברו חודשיים, והודות לעבודה של מיטסו‬ ‫הושגו תוצאות מעבר למה שההיגיון יכול לתפוס.‬
‫כשאני מביט מהצד, עוברת בי צמרמורת.‬
‫למה בדיוק אתה מתכוון?‬
‫מיטסו מתישה את עצמה,‬ ‫ובכל זאת היא עושה את עבודתה באופן מושלם.‬
‫לא רק זה, היא מביאה למאיומי מזל טוב.‬
‫מזל טוב?‬
‫זה נכון. בחירות יומיומיות פשוטות.‬
‫למשל, האם עליה למרוח‬ ‫ריבה או חמאה על הלחם בארוחת הבוקר?‬
‫האם עליה לשים‬ ‫שניים או שלושה פרחי שדה באגרטל?‬
‫לתוצאה של כל בחירה כזאת‬
‫יש השפעה חיובית על מאיומי.‬
‫תרימי את הסכין ואת המזלג.‬
‫הודות לכך, מאיומי נראית מאושרת.‬
‫בקיצור, מצבה הנפשי של מאיומי השתפר?‬
‫לא, היא באמת מביאה מזל טוב.‬
‫למשל, המשאית שסטתה ממסלולה לפני כמה ימים.‬
‫היא עלתה על המדרכה‬ ‫שעליה הן הולכות בשעה הזאת של היום.‬
‫כששמעתי על כך, כל גופי רעד.‬
‫מיטסו היא אלת המזל הטוב‬ ‫בכל הקשור למאיומי ואליי.‬
‫אני מבין.‬
‫אני יכול לראות שאתה לא מאמין לי.‬
‫אבל מספיק רק לראות את מיטסו עכשיו…‬
‫אבא, אפשר להיכנס?‬
‫אה, מאיומי. תיכנסי.‬
‫תיכנסי לחדר ותלכי לאביך.‬
‫תני לו את הפרח הזה.‬
‫אבא, זה פרח כל כך יפה,‬ ‫ולכן רציתי לתת לך אותו.‬
‫אני מבין. תודה.‬
‫הפרח הזה יביא גם לי מזל טוב.‬
‫עכשיו, בואי נחזור לחדר שלך ונשתה תה.‬
‫זה מדגדג.‬
‫טוב, להתראות, אבא.‬
‫לכי לדלת.‬
‫טוב מאוד, ישר קדימה.‬
‫ובכן?‬
‫אדוני, הבאתי את ממצאי‬ ‫בדיקת הרקע של מיטסו אוצ'ידה.‬
‫שכחתי מזה. אני מקשיב.‬
‫ראשית,‬
‫מיטסו אוצ'ידה היא רווקה,‬ ‫אבל מסתבר שהיא גרה עם גבר.‬
‫ריויצ'י אגא.‬
‫הוא מובטל וגר בדירה של מיטסו‬ ‫מבלי לשלם שכר דירה.‬
‫בקיצור, עלוקה.‬
‫באשר לטיפול בבת שלך,‬
‫נראה שאגא אילץ את מיטסו‬ ‫לקחת את העבודה בשביל השכר הגבוה.‬
‫אני מבין. אז זאת הסיבה‬ ‫שמיטסו נחושה לעבוד כל כך קשה.‬
‫כמה מוזר.‬
‫בעבודה, היא יכולה לתת‬ ‫הוראות נבונות ומדויקות למאיומי,‬
‫אבל בבית, היא נתונה לחסדיו של אחר.‬
‫בכל מקרה, אדוני,‬ ‫זאת בעיה שאי אפשר להתעלם ממנה.‬
‫אני תוהה אם אנחנו‬ ‫צריכים להתערב בחייה האישיים.‬
‫מה?‬
‫אם נבריח את העלוקה הזה ונשחרר את מיטסו,‬
‫אתה חושב שהיא תמשיך‬ ‫להיות כל כך מסורה למאיומי?‬
‫אני חושב שכדאי שנשאיר את העניין כפי שהוא,‬
‫אבל מה דעתך?‬
‫גברת מיטסו, אפשר לשאול שאלה?‬
‫או שעליי לא לשאול?‬
‫את יכולה לשאול.‬
‫אני אוכל פעם לחיות לבד?‬
‫את תהיי בסדר אם תהיי לבד.‬
‫באמת? אני צריכה להיות שמחה על כך?‬
‫או להיות עצובה?‬
‫את לא צריכה להיות עצובה. אחרי הכול…‬
‫מה?‬
‫נראה שגברת מיטסו ספגה‬ ‫חבלה חיצונית שגרמה למותה.‬
‫לדברי הרופא, מצבה הבריאותי היה ירוד…‬
‫- המעבר אסור -‬
‫וסביר להניח שהיא הייתה מתה‬ ‫במוקדם או במאוחר.‬
‫המשטרה הוציאה נגד אגא‬ ‫צו איתור כלל ארצי באשמת הרצח.‬
‫אבל הוא עדיין חופשי.‬
‫בלי מיטסו…‬
‫מה יקרה למאיומי?‬
‫זה מדגדג!‬
‫ועכשיו?‬
‫מה עליי לעשות עכשיו?‬
‫ככה?‬
‫זה בסדר?‬
‫יותר חזק? ככה?‬
‫- בטיחות קודמת לכול -‬
‫מאיומי?‬
‫אבא, חזרתי הביתה.‬
‫מאיומי, את מכוסה בדם.‬
‫הרגתי אותו.‬
‫את אגא.‬
‫היא אמרה לי לעשות את זה.‬
‫מיטסו אמרה לי.‬
‫תמיד אהיה לצידך.‬
‫- ג'ונג'י איטו -‬
‫אוי, איזה חתלתול מקסים.‬
‫איפה אמא שלך?‬
‫חזרתי הביתה!‬
‫שלום, אבא.‬
‫של מי החתול הזה?‬
‫סאיורי מצאה אותו.‬
‫הוא עקב אחריי הביתה.‬
‫אנחנו יכולים להשאיר אותו?‬
‫זה בסדר, נכון, אבא?‬
‫לא נראה לי שאני יכול לסרב עכשיו.‬ ‫את תצטרכי לטפל בו.‬
‫כן!‬ ‫-מעולה!‬
‫איך תקראי לו?‬ ‫-החלטתי לקרוא לו "קורון".‬
‫- "חיית המחמד האהובה של סואיצ'י" -‬
‫הנה, חתלתול…‬
‫בוא לכאן. בוא הנה, גארון.‬
‫מה דעתך על זה?‬
‫זה מה שקורה כשמתעלמים ממני.‬
‫סואיצ'י!‬
‫- חיטוי פצעים‬ ‫בנזטוניום -‬
‫איזו שריטה איומה.‬
‫קיבלת מה שהגיע לך.‬
‫זאת הייתה התעללות בבעלי חיים.‬ ‫אל תעשה את זה יותר.‬
‫אמא, אני מודאג.‬
‫יש מקרים של התעללות בבעלי חיים‬ ‫שאחר כך מתפתחים לפשעים חמורים, לא?‬
‫את בטוחה שסואיצ'י בסדר?‬
‫אני לא חושבת שאנחנו צריכים לדאוג יותר מדי.‬
‫סואיצ'י מתנהג ככה כי את מפנקת אותו!‬
‫אם סואיצ'י ימשיך לגדול ככה‬ ‫ובסופו של דבר יסתבך בצרות,‬
‫מה יקרה לדעתך? זה יהרוס את המשפחה שלנו.‬
‫אנחנו נהיה בצרות אם לא‬ ‫נעשה משהו בקשר למוחו המעוות!‬
‫מי שלא מסוגל לאהוב בעלי חיים‬ ‫לא יכול לאהוב גם בני אדם.‬
‫אנשים כאלה הם חסרי תועלת!‬
‫אני לא יכול לשאת את המחשבה שקורון החמוד‬ ‫והקטן ייפול שוב לידיו האכזריות של סואיצ'י.‬
‫חטפתי זרם עכשיו.‬
‫זה חשמל סטטי.‬
‫גם אני חטפתי זרם עכשיו.‬
‫חשמל סטטי? זאת הקללה‬ ‫שלי שמתבטאת בצורה גופנית!‬
‫חכו ותראו. הקללה הזאת‬ ‫היא רק טעימה קטנה ממה שעומד לקרות.‬
‫אני מקווה שהם יקוללו!‬
‫סאיורי, איפה קורון?‬
‫מה? עכשיו ראיתי אותו.‬
‫קורון?‬
‫קורון? מה אתה עושה?‬
‫הוא כל כך חמוד.‬
‫אה, זה סואיצ'י.‬
‫קואיצ'י, תראה!‬
‫צעצוע החתול הזה הוא באמת נחש מת!‬
‫נכון מאוד.‬
‫חתול הרחוב הזה הוא עכשיו שפוט שלי.‬
‫חתיכת אידיוט! זרוק את הדבר הזה החוצה!‬
‫מה אתה עושה? הנחש הזה יטיל עליך קללה!‬
‫אני רוצה לראות אותו מנסה לקלל אותי!‬
‫סואיצ'י!‬
‫לא, קורון! אל תאכל את זה!‬
‫קואיצ'י, תעשה משהו!‬
‫קורון!‬
‫קורון תפס…‬ ‫-מה קרה?‬
‫איפה הוא מצא מרבה רגליים ענק כזה?‬
‫קורון מתנהג מוזר בזמן האחרון.‬ ‫מה לא בסדר איתו?‬
‫סאיורי, זה בטח האופי האמיתי שלו.‬
‫נצטרך לקבל את זה.‬
‫אתה בטח צודק.‬
‫קורון! תפסיק, קורון!‬
‫קורון!‬
‫אין מה לעשות.‬
‫הבית הרוס.‬
‫נצטרך לתקן את הדלתות.‬
‫עד לא מזמן הוא לא עשה דברים כאלה.‬
‫קורון שוב תפס משהו דוחה!‬
‫מה קרה, סאיורי?‬
‫תראה, קואיצ'י.‬
‫קורון! מה הדבר הזה, לכל הרוחות?!‬
‫אל תאכל את זה!‬
‫וואו, גארון. זה בטח חרק ממעמקי הגיהינום.‬
‫גארון, אתה לא כזה נורא אחרי הכול.‬
‫בפעם הבאה, תביא לי את אחד מהחרקים האלה חי!‬
‫אל תגיד את השטות הזאת!‬
‫אני בטוח שזה רק זן פולשני.‬
‫וקוראים לו קורון, לא גארון.‬
‫חתלתול חמוד.‬
‫בוא, קורון.‬
‫הקללה שלי הולכת ומקבלת צורה.‬
‫אוי, למה כל הדלתות והחלונות סגורים?‬
‫אנחנו לא רוצים שקורון יצא החוצה‬
‫כדי שהוא לא יביא הביתה דברים מוזרים.‬
‫אבל כל כך מחניק כאן.‬
‫משהו מסריח.‬
‫זה ארגז החול של קורון.‬
‫כדאי שאלך לנקות אותו.‬
‫היי, תראו.‬
‫יש משהו באוויר.‬
‫זאת הפרווה של קורון.‬
‫אני לא מסוגל לנשום! תפתחי את התריסים!‬
‫בסדר.‬
‫לאן קורון נעלם?‬
‫הוא בטח עם סואיצ'י.‬
‫סואיצ'י, אנחנו נכנסים.‬
‫בחיי, חיות הן ממש מקסימות.‬
‫אני בטח אדם נחמד‬ ‫אם חיות מתייחסות אליי ככה.‬
‫קורון, מה נכנס בך?‬
‫אתה מתנהג מוזר. מה קרה לך, בשם אלוהים?‬
‫בוא אליי, קורון. בוא אליי.‬
‫מה…?!‬
‫סואיצ'י! מה עשית לקורון?!‬
‫תן לי אותו!‬
‫תשכח מזה.‬
‫אמרתי לך לתת לי אותו!‬
‫מה, לעזאזל?!‬
‫כולם…‬
‫תברחו!‬
‫הוא נשך אותי!‬
‫קוצ'י קוצ'י קו.‬
‫קורון חזר לקדמותו!‬
‫בטח בזכות השוק החשמלי שהוא חטף.‬
‫סואיצ'י. כואב לך?‬
‫תשתקי.‬
‫כל כך קיוויתי שהם יקוללו…‬
‫תרגום: שלמה ליברמן‬
‫ואז השומר קרא את המילים‬ ‫שכתובות בדם על הקיר.‬
‫הוא היה מלא בשרבוטים דמויי חרקים.‬
‫אף שקשה היה לקרוא אותו,‬
‫העובדה המזעזעת הייתה‬ ‫שהמטופל שרבט אותם בעצמות אצבעותיו‬
‫לפני שברח ונכלא‬ ‫באגף אחר במחלקה הפסיכיאטרית.‬
‫השורה הראשונה הייתה כדלקמן:‬
‫"אני סוף-סוף חושב שמשהו לא בסדר איתי."‬