‎MANIACUL JUNJI ITO: ‎POVEȘTI MACABRE JAPONEZE
‎Dreapta? Stânga?
‎Aici? Sau acolo?
‎Încotro s-o iau?
‎Ce să fac?
‎Să merg? Să fug?
‎Să mă așez? Să stau în picioare?
‎Să râd acum?
‎Să mă supăr? Să plâng?
‎Ar trebui să mă ridic? Să mă culc?
‎Să clipesc? Să respir?
‎Ce să fac?
‎Am văzut anunțul de muncă. ‎Am venit pentru interviu.
‎Mă numesc Mitsu Uchida.
‎„FEMEIA CARE ȘOPTEȘTE”
‎Deci înțelegi ce presupune slujba?
‎Da.
‎Îngrijitorii pe care i-am angajat ‎până acum n-au rezistat mult.
‎Nu suportau ‎întrebările nesfârșite ale lui Mayumi.
‎Hai s-o cunoști pe fiica mea și mai vedem.
‎Ce să fac?
‎Să stau în picioare? Să mă așez?
‎Să mă întind? ‎Cu fața în sus? Cu fața în jos?
‎- Mayumi, stai jos! ‎- Cum?
‎Pe un scaun? Pe podea?
‎Pe călcâie? ‎Cu picioarele-ncrucișate? Îndoite?
‎Te rog! Ce să fac?
‎Mereu face așa. Te rog, ajută-mă!
‎Bine.
‎Deci? Ce să fac?
‎Dră Mayumi, stai acolo pe pat.
‎Pe pat? Cum? ‎Pe călcâie? Cu picioarele încrucișate?
‎Stai pe margine ‎ca și cum te-ai așeza pe un scaun.
‎Ia mâinile de pe perete
‎și mergi spre pat.
‎Coboară încet șoldurile. Asta e.
‎M-am așezat. Ce să fac în continuare?
‎Continuă!
‎Bine, respiră adânc până te calmezi.
‎Și după aceea?
‎Ea e noua îngrijitoare?
‎Da. E abia prima ei zi, ‎dar nu e speriată de starea lui Mayumi.
‎A dat instrucțiuni pur și simplu.
‎E impresionant.
‎Să sperăm ‎că rezistă mai mult decât ceilalți.
‎Într-adevăr.
‎M-am întins.
‎Ce ar trebui să fac acum?
‎Închide ochii!
‎Respiră încet!
‎Dră Uchida, probabil a fost ‎o primă zi dificilă.
‎Dar Mayumi a rămas ‎stabilă toată ziua datorită ție.
‎Putem conta pe tine din nou mâine?
‎Da. Voi veni aici mâine la ora opt.
‎A trecut o lună. Nimeni n-a rezistat atât.
‎Ea nu dă semne că ar renunța.
‎Iar starea mentală a lui Mayumi ‎a rămas stabilă.
‎Mă bucur că ați găsit persoana potrivită.
‎Dă instrucțiuni detaliate și clare.
‎Acum Mayumi poate face lucruri ‎ce-i erau imposibile înainte.
‎Evident, nu poate pleca de lângă Mayumi.
‎E impresionant cum rezistă Mitsu Uchida ‎la o asemenea activitate grea.
‎Pe de altă parte, pare sinistru.
‎Abilitatea ei de a înțelege ‎natura neobișnuită a lui Mayumi
‎e oarecum ciudată.
‎Noi nu știm prea multe despre ea, nu?
‎Vreau să fac o verificare mai amănunțită.
‎Da, domnule.
‎Îți mulțumesc sincer.
‎Încă o zi bună de muncă.
‎Mâine vin din nou la ora opt.
‎Dră Mitsu, ia-ți liber mâine.
‎Mă tem pentru sănătatea ta ‎dacă o ții tot așa.
‎Nu, mă simt bine.
‎Simt că activitatea asta mă va ajuta ‎să-mi revin.
‎Prin fericirea fiicei dvs. ‎voi fi și eu fericită.
‎Înțeleg. Dar ai grijă să nu exagerezi.
‎Nu vreau să mă bag,
‎dar de unde ai vânătaia aia pe față?
‎Asta? Nu e nimic.
‎Noapte bună!
‎Cum a părut dra Mitsu după aceea?
‎Nu mai e doar neobișnuită.
‎Au trecut două luni și rezultatele ‎obținute de Mitsu depășesc normalitatea.
‎Îmi dă fiori când o privesc.
‎La ce te referi?
‎Mitsu se epuizează, ‎dar munca ei e fără cusur.
‎Nu doar asta, ‎dar îi poartă noroc lui Mayumi.
‎Noroc?
‎Exact. Alegeri zilnice simple.
‎De pildă, trebuie să-și pună ‎unt și gem pe pâinea de dimineață?
‎Ar trebui să pună ‎două sau trei flori de grădină în vază?
‎Rezultatul acestor alegeri
‎are un efect pozitiv asupra lui Mayumi.
‎Ia cuțitul și furculița!
‎Datorită acestui fapt, ‎Mayumi pare fericită.
‎Pe scurt, ‎mentalitatea lui Mayumi s-a îmbunătățit?
‎Nu, îi poartă noroc.
‎Să ne gândim ‎la camionul scăpat de sub control ieri.
‎A urcat pe trotuarul ‎pe care se plimbau ele de obicei.
‎M-au trecut fiorii.
‎Pentru mine, Mitsu este ‎ca o zeiță a norocului pentru Mayumi.
‎Înțeleg.
‎Îmi dau seama că nu mă crezi.
‎Dar privind-o pe Mitsu acum…
‎Tati, pot să intru?
‎Mayumi, intră!
‎Intră și du-te la tatăl tău!
‎Dă-i floarea aceasta!
‎A înflorit frumos ‎și vreau să ți-o dau ție.
‎Înțeleg. Mulțumesc.
‎Floarea asta îmi va aduce și mie noroc.
‎Hai să ne întoarcem în camera ta ‎și să bem ceai!
‎Mă gâdilă.
‎Pe curând, tată!
‎Du-te la ușă!
‎Așa, drept înainte.
‎Ei bine?
‎Domnule, am rezultatele verificării ‎trecutului lui Mitsu Uchida.
‎Uitasem despre asta. Să auzim!
‎Mai întâi,
‎Mitsu Uchida n-are pe nimeni, ‎dar se pare că locuiește cu un bărbat.
‎Ryoichi Aga.
‎E șomer și stă în apartamentul lui Mitsu.
‎Adică e o lipitoare.
‎În privința îngrijirii fiicei dvs.,
‎se pare că Aga a forțat-o pe Mitsu ‎să facă asta pentru bani.
‎Înțeleg. De asta e Mitsu motivată ‎să muncească din greu.
‎Ce ciudat!
‎La muncă poate să-i dea indicații ‎precise și directe lui Mayumi,
‎dar acasă e la mila altcuiva.
‎În ritmul ăsta, domnule, ‎problema va deveni greu de ignorat.
‎Mă întreb dacă ar trebui ‎să ne băgăm în viața ei personală.
‎Ce?
‎Dacă o eliberăm pe Mitsu ‎alungându-l pe atârnătorul acela,
‎crezi că se va mai dedica lui Mayumi?
‎Eu cred că ar trebui ‎să lăsăm totul cum este,
‎tu ce părere ai?
‎Dră Mitsu, pot să te-ntreb ceva?
‎- Sau n-ar trebui? ‎- Poți să întrebi.
‎Voi reuși vreodată să trăiesc independent?
‎Te vei descurca bine singură.
‎Serios? Ar trebui să mă bucure asta?
‎Sau să fiu tristă?
‎Nu trebuie să fii tristă. Până la urmă…
‎Ce?
‎Se pare că dra Mitsu a suferit ‎o rană externă care i-a provocat moartea.
‎Conform doctorului, ‎era într-o stare foarte proastă
‎și ar fi murit oricum.
‎A fost publicat un buletin național ‎pentru Aga și pentru uciderea ei.
‎Dar el e încă liber.
‎Fără Mitsu,
‎ce se va întâmpla cu Mayumi?
‎Mă gâdilă!
‎Ce urmează?
‎Ce să fac în continuare?
‎Așa?
‎E bine?
‎Mai tare? Așa?
‎IGURANȚA E PRIMORDIALĂ
‎Mayumi?
‎Tati, am venit.
‎Mayumi, ești plină de sânge.
‎L-am omorât.
‎Pe Aga.
‎Ea mi-a zis s-o fac.
‎Mitsu mi-a zis.
‎Îți voi fi mereu alături.
‎MANIACUL
‎Ce pisică drăgălașă!
‎Unde e mama ta?
‎Am venit!
‎Bună, tată!
‎A cui e pisica aia?
‎Sayuri a găsit-o.
‎S-a ținut după mine.
‎Putem s-o păstrăm?
‎E în regulă, nu, tată?
‎Nu pot să vă refuz. ‎Să vedem dacă aveți grijă de ea.
‎- Da! ‎- Ura!
‎- Ce nume îi pui? ‎- M-am gândit la „Coron”.
‎„ANIMĂLUȚUL PREAIUBIT AL LUI SOICHI”
‎Pis, pis, pis!
‎Haide! Vino aici, Garon!
‎Ce zici de asta?
‎Asta se întâmplă când mă ignori.
‎Soichi!
‎DEZINFECTANT ‎BENZETONIU
‎Ce zgârietură groaznică!
‎Așa-ți trebuie!
‎Ai abuzat animalul! ‎Să nu mai faci așa ceva!
‎Mamă, sunt îngrijorat.
‎Există cazuri de abuz de animale ‎care duc la infracțiuni grave.
‎Sigur Soichi e bine?
‎Nu cred că trebuie ‎să fim așa de îngrijorați.
‎Soichi se poartă așa ‎pentru că-l cocoloșești mereu.
‎Dacă Soichi crește așa ‎și ajunge să aibă probleme,
‎ce crezi că se va întâmpla? ‎Ne va distruge familia!
‎Vom avea necazuri dacă nu facem ceva ‎în legătură cu apucăturile lui!
‎Cei care nu iubesc animalele ‎nu pot iubi nici oamenii!
‎Nu-s buni de nimic.
‎Nici nu vreau să mă gândesc că bietul ‎Coron ajunge iar pe mâinile lui Soichi!
‎Tocmai am fost curentată.
‎E electricitate statică.
‎Și eu.
‎Electricitate statică? ‎Ăsta e blestemul meu în formă fizică!
‎Așteaptă! Blestemul ăsta este ‎doar începutul din ce va urma.
‎Sper să fie blestemați!
‎Sayuri, unde e Coron?
‎L-am văzut adineauri.
‎Coron?
‎Coron? Ce faci?
‎Ce drăguță e!
‎E Soichi.
‎Koichi, uite!
‎Jucăria aia e un șarpe mort!
‎Exact.
‎Pisica asta e prizoniera mea acum.
‎Tembelule! Aruncă chestia aia!
‎Ce faci? Șarpele ăla te va blestema!
‎Aș vrea să văd cum mă blestemă.
‎Soichi!
‎Nu, Coron! Nu mânca ăla!
‎Koichi, fă ceva!
‎Coron!
‎- Coron a… ‎- Ce e?
‎Unde a găsit un miriapod atât de mare?
‎Coron se poartă ciudat. ‎Mă întreb ce s-a-ntâmplat.
‎Sayuri, așa e el.
‎Va trebui să acceptăm.
‎Cred că ai dreptate.
‎Coron! Termină, Coron!
‎Coron!
‎Nu putem face nimic.
‎Casa e distrusă.
‎Va trebui să reparăm ușile.
‎N-a mai făcut așa ceva până de curând.
‎Coron iar are ceva scârbos!
‎Ce e, Sayuri?
‎Uite, Koichi!
‎Coron! Ce naiba e chestia aia?
‎Nu mânca aia!
‎Vai, Garon! Cred că aia ‎e o insectă din adâncurile iadului.
‎Garon, nu ești așa de rău.
‎Data viitoare adu-mi ‎un gândac din ăsta viu.
‎Nu spune prostii!
‎Sigur e o specie invazivă.
‎Și o cheamă Coron, nu Garon.
‎Frumoasă pisicuță!
‎Hai, Coron!
‎Blestemul meu prinde contur.
‎De ce sunt închise ‎toate ușile și ferestrele?
‎Încercăm să-l ținem pe Coron înăuntru,
‎ca să nu aducă chestii ciudate.
‎Dar e aerul închis.
‎Pute ceva.
‎E litiera lui Coron.
‎Mă duc s-o curăț.
‎Ia uitați!
‎E ceva în aer.
‎E blana lui Coron.
‎Nu suport asta! Deschideți obloanele!
‎Bine.
‎Unde s-a dus Coron?
‎Probabil e cu Soichi.
‎Soichi, intrăm.
‎Ce adorabile pot fi animalele!
‎Cred că sunt o persoană drăguță ‎dacă animalele trag la mine.
‎Coron, ce te-a apucat?
‎Te porți ciudat. Ce naiba s-a întâmplat?
‎Haide, Coron! Vino aici!
‎Dar…
‎Soichi, ce i-ai făcut lui Coron?
‎Dă-mi-o mie!
‎Nici vorbă!
‎Ți-am zis să mi-o dai!
‎Ce dracu'?
‎Toată lumea!
‎Fugiți!
‎M-a mușcat!
‎Gâdi-gâdi-gâdi!
‎Coron și-a revenit.
‎Sigur a fost de la șocul electric.
‎Soichi, te doare?
‎Taci!
‎Speram să fie blestemați.
‎Apoi gardianul a citit ‎cuvintele scrise cu sânge pe perete.
‎Era plin de scrieri ca de insecte.
‎Deși e greu de citit,
‎chestia oribilă era pacientul ‎care scrijelise pe pereți
‎înainte să fugă și să fie închis ‎în altă aripă a spitalului de nebuni.
‎Pe primul rând scria așa:
‎„În sfârșit, ‎cred că e ceva în neregulă cu mine.”