Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Стефи. - Какво?
Не!
Донеси праха за пране. - Мирише на напикано.
Стефи, къде отиваш?
Къде е прахът за пране?
Но, Стефи...
Свършил е. - Изкъпи Стефи.
Хайде, пиклива мишка такава.
Не съм пиклива. Не! - Сядай там.
Сядай долу.
Трябва да те изкъпя, стой мирно. - Не искам!
Зара!
Стефи... Мамка му!
Трябва ни прах за пране. - В 8 ч. сутринта?!
Наведи главата си назад ето така.
Ето така, като малко тюленче.
Като някое мъничко тюленче. - Да.
Лаура! Не ми пипай праха!
Той е мой, аз го купих. - Да не ме мислиш за сляп? Виждам...
Хей!
Не може да ме обвиняваш просто защото си купил същата марка!
Нали те виждам как ми крадеш праха! Лаура!
Първо ми подай шофьорската книжка на мама.
Обаче не я дръж дълго, че изгаря. - Знам.
Еха, колко яко!
Стефи, замириса на изгоряло.
Не изглеждам ли жестоко? Колко ми даваш по скала от киви до банан?
Това са моите обувки. - Да, които аз наследих.
Ела, приятелче!
Не пипай кучетата, сигурно са крастави.
Стига си го клатила. - Не го клатя.
Ще си падне сам. Разбрахме ли се?
Стига си го клатила де! - Познайте кой съм! Кой съм?
Ха-ха, много смешно. - Аз съм краставо бездомно куче!
Вие продължавайте, сега идвам.
Мира!
Мира, давай!
Шибана кучка! - Затваряй си устата!
Майната ти! - Покажи й, Мира! Давай, Мира!
Пусни ме, проклета кучко! Мамка ти!
Хайде, Мира!
Пусни ме!
Давай! - Дръж я!
На това феърплей ли му викаш? - Я да мълчиш!
Ако отново докоснеш сестра ми, ще те пречукам!
Не си в ред. - Шибана кучка!
Как ти хрумна да се биеш в училище без стратегия бе, човек?
Стой така. Тече ти кръв.
Наведи главата си назад. - Като някое мъничко тюленче.
А отварачката?
Стой мирна. - Нали това правя.
Чакай. Готово.
Сандра!
Привет. - Мислех, че ще те държат под ключ!
Какво си направила? Какви цици! Да не си лягала под ножа?
Не, всичко е естествено.
Е, така де... Мамка му!
Стига бе, не знаеше ли? - Искаш ли да пипнеш?
Аз определено искам. - Исках да кажа гърдите.
Пипни моите, моите! И са супермекички.
Вкъщи стана адски кофти. С мама не спирахме да се караме,
после се оплакаха на Социалните, пратиха ни с брат ми на педагог,
а мама трябваше да е с нас в кабинета.
Но както си седяхме там, тя си грабна шапката и си замина.
Сещайте се колко конфузно беше да обяснявам случилото се.
При всички положения, нещата вече ще се наредят...
Не може ли да се влезе?
Какво ще правиш вътре? - Ще пусна музика, яко мъртвило е!
С брат ми не може да живеем заедно.
Така че той ще замине за Херйедален.
Но ще си ходим на гости. Поне така се надявам.
Но би ми се искало да празнувам края на годината с вас.
Нещо пикантно. Авентура.
Ало? - Ало?
Само слушай!
Не, не е любов,
онова, което изпитваш, се нарича болно увлечение.
Само така! - Какво правиш тук?
Ти какво правиш тук?
Вън, ти казах. - Може ли да върнеш назад?
Казах ти да излезеш да наглеждаш Стефи.
Ало, ти там! На теб говоря! Тук ли намери дистанционното?
Сложи го, където си беше.
Сега на забавни ли ще се правим?
Вън да гледаш Стефи, ти казах. - Не каза така.
Стига сте се пулили.
Лаура!
- Хей ти!
Бързо, бързо! - Дяволите да ви вземат!
Идвай тук! Стой на място!
Върни се обратно!
Прощавай. Прощавай, би ли ми помогнала да ми помо...
Помощ ли ти трябваше с това?
Съвестно ли ти стана? - Точно.
Боже мой, всичко наред ли е? - Няма страшно.
Аз те познавам.
Аз обаче не те познавам.
Така ли било?
Защо е толкова дебела?
Не е дебела. - Напротив.
Изглежда дебела на фона на обстановката.
Художникът обрисува всичко голямо... - Да, и котката е дебела.
Да...
Само да вдигна, и се връщам.
Няма за какво.
Как е ръката ти?
Добре е, нищо й няма. - Може ли да погледна?
Седни ей там.
Може ли да пипна? - Да.
Усещаш ли нещо? Нищо ли? - Нищо.
Сега ще натисна ето тук.
Боли ли те?
Нищо ли не усещаш? - Не.
Нищичко? - Не.
Ами така? С всички пръсти. Нищо ли не усещаш?
Значи няма нищо счупено. - Ти какво, да не си лекар?
Не.
Направи така.
После така. Единият е горе, другият е долу, не всеки го може.
Като да си правиш езика на руло, сещаш ли се?
В смисъл че не всеки го може. А? После ги събери бавничко.
Точно така. И после ги приближаваш.
Дръж ги така. - Така ли?
Да. Боли ли те? - Не.
Какви ги вършиш? Но... Разкарай се!
Какъв ти е проблемът, бе? Не си добре!
Гледай сега какво мога!
Ти стигна по-далече.
Мира!
Ужасна картинка си.
Изплакни се. - Тук ли?
Да.
Ало?
Здравей, звъня от Социалната служба. Майка ти вкъщи ли е?
Не, точно в момента я няма. Да й предам ли нещо?
Ширин ли е?
За какво става дума? - С Лаура ли разговарям?
Да.
Получихме сигнал за отсъствие от училище,
което не е било извинено от попечител.
Предвид миналото ти ще се наложи да направим домашно посещение.
Само за да се уверим, че всичко е наред, и да си поговорим малко.
Ало?
И кога? - Например следващия понеделник.
Хубаво, ще й предам. - Благодаря.
На кого какво ще предадеш?
Знаех си аз, че ще успееш да избягаш.
Кой беше? - Никой.
Все някой е бил. - Казах, че не беше никой!
Не ми викай!
Не бях аз.
За какво говориш? - За каквото и да е ставало тук.
Не бях аз. - Говореше с някого по телефона.
С Ширин ли? - Сбъркали са номера.
Значи ще има купон! - Стефи, изнеси го навън!
Недей да ми мъкнеш повече кучета! - Бека ли ще идва?
Тогава защо говори толкова дълго? - Или идва Габи?
Бяха от общината.
Питаха за циците ти. Чудеха се дали вече са започнали да растат,
колко големи са станали, дали вече си износила някой сутиен.
Това в момента е най-горещата тема за правителството - циците ти.
Значи наистина ще има купон!
Джинджифилова курабийка.
Дръж я като хората. - Ще я държа, както си искам.
Добре, и?
Джинджи... Фи...
Хей! Дай на мен, дай на мен!
Не! Недей!
Стига ти толкова.
Мира, за бога...
Това пък откъде го намери?
Сандра ми я даде.
И какво трябва да бъде?
Гривна на приятелството.
Ела тук. - Само ще изтичам да пикая.
Къде отиваш? - Да пикая.
А ние какво да правим? - Качете се на някоя въртележка.
Виждал ли си Вера?
Здрасти, виждал ли си Вера?
Знаеш ли дали Вера е още тук, или си е заминала?
Скаутски курабийки?
И аз се радвам да те видя, Вера. Забравихме се.
Страшно съм заета, какво искаш?
Човек не може ли да посети леля си просто така, без да иска нещо?
Искам само да пообиколя панаира, като всички останали.
Да се порадвам на животните.
Освен ако не те е страх, че ще ги убия де.
Да ти се намират мляко и захар?
Не е важно, не се притеснявай. Няма нужда.
Извинявай.
В последно време продажбите не вървят. Пък и се задава дъжд.
Освен това проклетият Рони е поръчал твърде много тениски,
много повече от миналата година и... Следващата седмица заминаваме.
Видях Рони отпред. Много добре изглежда.
Изобщо не изглежда добре.
Но благодаря, че се преструваш.
Да не мислиш да го зарежеш или нещо?
А може би да се повъргаляш с онзи на Колелото на късмета?
Не би ли било оригинално? А? - Не съм го закъсала чак дотам.
А при теб как е?
Говорила ли си с мама наскоро?
Откога я няма този път?
От Коледа.
Обадиха се от Социалните.
Чудех се дали би могла да им звъннеш и да отложиш някак посещението.
Ами Стефи и Мира?
На тях им е по-добре с мен.
Господи боже, Лаура!
Ще ги вземат от мен и ще ги настанят в някое проклето...
Откажи се, Лаура. Чуваш ли ме?
Не би ли могла само да се опиташ да поговориш с тях?
Извинявай, нямах намерение да ти създавам главоболия.
Благодаря за чая.
Извини ме. Извинявай, почакай. Ето.
Ето така.
Искаш ли да го подържиш?
Я си представи как тези щипки... Бръм - ти влизат в носа.
Или в окото.
Искаш ли да го погалиш? Ще го погалиш ли?
Къде изчезнахте? - Какво?
Къде е Стефи, трябва да тръгваме. - Ето я там.
Не може ли да останем още малко?
Хайде. - Само малко! Лаура?
Лаура!
Стефи, намали я.
Какво става, добре ли си?
Какво? Е, не...
Мамка му, не може да ти е дошло, още си твърде малка.
Какво има? - Чакай да видя дали имаме нещо.
Провери ли в банята? - Там няма.
Какво? - Там няма!
Тогава изтичай до Зара!
Какво? - Аз нямам, трябва да идеш до Зара.
Стефи, ако ми пипнеш сандвича, пиши се мъртва!
Какво каза? - Да идеш до Зара.
Това какво е? - Стефи, иди да си измиеш ръцете.
Е, какво е де? - Вера ми ги даде.
Нали каза, че не си е вкъщи.
Каква работа имаше при Вера?
Искаш ли, или не искаш?
Какво е това там? - Вълк.
На твоята какво има? - Орел.
Искам орела.
Искам вълците.
Пакет цигари.
Ами, Лаура, има клиенти в магазина. Ще трябва да почакаш малко.
Ела да си вземем сладолед. - Не, бонбони.
Бонбони ли? Аз обаче ще си взема сладолед, става ли?
Ето тези там. - Кои? Какво точно е това?
Онези там. - Добре. Тогава ги сложи там.
Чакай. Чакай, идвам.
Чакай секунда, сега идвам.
Па!
Ето къде си била! Но тези са кисели.
Аз тях искам. - Тях ли искаш?
Здрасти.
Едва те познах.
Как ли пък не, позна ме на мига.
Аз поне не съм оплешивяла. Бързо е заминала.
Аха, ясно, ясно. Сега вече те познах.
Всичко наред ли е?
Мира? Стефи?
Ето ги всичките. - Какво виждам там?
Сладолед. - А, не - един сладолед
или бонбони. Трябва да избереш. Не може да вземеш всичко, нали?
Нали така? - Как върви бачкането в Социалните?
Бачкането в Социалните? Ами добре върви.
Макар че в момента съм в отпуск по бащинство. С малкия брат на Ава.
Искам ги всичките. - Казах "един" сладолед.
Не, всичките! - Ясно.
Не, един. - Някой заместник ли работи на...
Или... В смисъл, откога си в отпуск?
Всичко наред ли е?
Нали уж беше в отпуск.
Всичко е наред. - Добре тогава.
Хайде де!
Ами добре... Приятно ми беше да те видя.
Да не седим тук да те излагаме. Грижи се за себе си.
Довиждане.
Кървенето обилно ли е?
Тези тук попиват добре.
Но май по-скоро тези са твоят размер.
Ще взема онези, които попиват по-добре. Те са по-скоро моят стил.
Може да ги подрежеш мъничко ето така.
Да ти донеса ли един пакет?
Мира!
Готина дрешка.
И твоята си я бива.
Искаш ли да дойдеш на караоке?
Не... - Ще пеем караоке.
Повярвай ми... - Саша! Вън, ако ще ми пушиш.
... всичко...
Мислех, че си му била шута.
Поздравления за деня на жената.
Или май по-скоро трябва да кажа: "Моите съболезнования".
Я да видя.
Да, стават.
Тя ли ти го даде? - Да.
Здрасти, аз такова... Извинявай, че те събудих онзиден.
Да. Такова...
Довечера е церемонията на Мира, така че ще ни трябва бутилка вино.
Вече й дадох. - Да, обаче... Много мило, наистина,
но ни трябва още.
Ти помниш ли своята церемония? Не е готино, ако не ти е готино.
Да.
Благодаря.
Виж, исках да...
Да те помоля за услуга.
Чудех се дали би се престорила на майка ми пред Социалните.
Няма начин. - Бързо ще стане.
Ще бъде заместник, никога не я е виждал, не знае как изглежда.
Има ли някой?
Ехо?
Не се плаши...
Какво правиш, по дяволите?!
Тече ти кръв. Седни.
Наведи глава назад.
Наведи главата си назад.
Можеш ли да я задържиш така?
Дойдох само да се извиня.
Но май ти си тази, която трябва да се извини.
Удряш ме всеки път, когато дойда тук.
Може ли да го опитам?
Но само една чаша.
Хареса ли ти?
Наистина ли ти хареса?
Не особено.
Ти харесваш ли го? - Да.
Мисля, че е много хубаво.
Сега ми се стори, че вкусът му е по-хубав.
Така ли мислиш? - Да.
Аз...
Ами не знам, малко...
Просто един вид ми се стори по-сладко.
Като го опитах пак.
Дали не ти е време вече да тръгваш?
Благодаря за вечерята.
Няма за какво.
Само нещичко. - Да?
Защо се криеше от онази кола?
Просто онзи беше тъпанар.
Но защо те гонеше? - Беше сбъркал човека, един вид.
Бил сбъркал човека ли?
Защо те гонеше?
Той... - Той какво?
Ние... Ние такова...
Бяхме влезли с взлом във вилата му.
Да крадете ли? - Не. Има басейн.
В смисъл, ние нямаме. - И как влязохте?
Има си много начини. Може да има...
Да са оставили отворен прозорец на тоалетна...
А някои... Как им се казва? Резета. Имат копчета, които само натискаш...
И може да ги отвориш...
Хитро. Ами апартаментите? - Искаш ключ от съседа.
И ти го дават? - Да.
Но как... Защо питаш?
Можеш ли да ме научиш?
Може да дойда пак утре.
Не, нека не е тук наоколо. Да се видим в центъра.
Хубаво тогава.
Къде беше?
Ало, ще започне всеки момент.
Е, готова ли си за вечерта?
Вълнуваш ли се? - Да.
А упражнява ли се с това?
Ти можеш ли така?
Да знаеш, не всички го могат, така че е доста оригинално.
А така можеш ли?
После ги завърташ.
Ето така. Не така. Така. - Така ли?
Така, както правя аз.
После ги сближаваш все повече и повече.
И повече, докато се наместят.
Все повече и повече...
А сега ги развържи, да те видя!
Разкарай се! - Много смешно, а? Много смешно.
Мили боже! - Честито!
Честито! - Поздравления!
Стефи, къде е Лаура?
Каза да ме гледаш, докато се върне.
Здрасти.
Здравей.
Не вярвах, че ще дойдеш.
Гримирала си се. - Да.
Хубаво е станало.
Ами трябва да изчакаме някой да излезе,
за да можем...
Привет, батерията на телефона ни падна...
Не ми приличаш на човек, който би влязъл с взлом в нечий дом
или би седнал да мами някого.
Доста е рисковано.
Аха, тези тук не са си вкъщи.
Здравейте, тук съм за ключа. - Моля?
Ох, извинявам се. Казвам се Сара. Дойдох за ключа на съседите ви -
семейство Юхансон. Ще нагледам котката им.
А, не, не съм чувала за никаква котка.
Ами баща ми говори с тях и...
Те казали да им наглеждам котката. На мен ми е все едно дали е жива.
Така де.
Това ще ми е за последно.
Обувките ли си свали?
Да. Няма нужда да им цапаме. - Щом казваш, да.
И какво правиш обикновено?
Местиш разни неща ли? - Не.
Най-често просто се размотавам.
Може да прочета някой и друг дневник или нещо от сорта.
Престъпен злодей такъв.
Това пък какво е? Я да видя.
А, не. - О, да.
Тук ли я намери?
Може да те видят. - За бога, безплатно е.
Просто ги взех, ще знаеш. - Те също са безплатни.
Ти стой тук. - Ама защо?
Просто ме чакай тук и седни.
Повярвай ми.
Повярвай ми!
Няма нищо невъзможно...
Виждала ли си Лаура? - Не, съжалявам.
Повярвай ми.
... да останеш до мен.
Цигари
Не си ли малко малка, за да пушиш? - Не са за мен.
Я кажи, как ти се стори?
Ами ако искаш да спечелиш... - Да?
... ще трябва да смениш песента.
Аха! Искаш ли да ми станеш агент?
Зара?
Зара! - Да?
Намерих си агент! - Брей, желая ти успех.
Няма да докосваш сестра ми!
На интересна ли ми се правиш, бе?
Шибана кучка. Ясна ли съм?
Не смей да докосваш сестра ми! Кучка шибана!
Как се казваш? - Стефи, а ти как се казваш?
Микаи.
Какво е направила седалката?
Държеше се тъпо.
Какво ще правим сега?
Мира.
Мира! Може ли да спя в твоето легло?
Мира. Може ли да спя в твоето легло?
Така е много тясно.
Къде беше днес?
"Мисля, че е време да преустроим градината."
"Има време. Трябва да запиша час за терапевт."
"Разочаровах Фредрик. Това беше най-ужасният ден в живота ми.
Най-ужасният момент." Не върви на добре.
Слушай, нуждая се от помощ за едно нещо.
Мили боже, развеждат се.
Извинявай, каза ли нещо?
Не е важно.
Но следващия път да си изберем някое по-ведро място.
Искаш ли да се видим довечера?
Не съм сигурна дали ще мога. Нека проверя, и ще ти пиша.
Имате едно ново съобщение.
Здравей, звъня от Социалната служба,
за да потвърдя посещението в понеделник.
Само замествам и не сме се виждали, но мисля, че няма да е проблем.
Дочуване.
Привет, свързахте се с Хана, в момента не мога да говоря.
Привет, Лаура е.
Вече намерих ново място,
така че ако искаш, може да се видим днес, за да се помотаеш с мен там.
Мисля, че ще ти хареса.
Обади ми се. А, да, дочуване.
Няма ли да влезеш във водата, Стефи?
Не. Дойде ми цикълът. На теб идва ли ти цикълът?
Престани вече. Само се панираш. - Нищо такова. И дори така да...
Влизам, да направя ли бомбата? - Направи задно салто, давай!
Мира. - Покажи си най-яката бомба!
Страшно е плитко! - Мира.
Ще падна. - Няма нищо, няма страшно.
Да се гмурна? Твърде е плитко! - Направи салто!
Лаура. Ало, Лаура! Къде тръгна?
Наглеждай Стефи. - Но къде...
Мили боже! Влез вътре.
Седни, седни тук.
Така. Може ли?
Дай да погледна.
Добре ли си?
Да звъннем ли на някого да дойде да те вземе?
Не... Не искам да ви притеснявам. Мога да се прибера пеша.
Така че...
Дай да видя.
Боли ли? - Не.
Утре обаче ще боли.
Не са нужни шевове. - Да беше видял другото момиче.
Все пак ще можеш ли да се прибереш? - Да, живея доста близо.
Иначе мога да звънна. - Не, не. Ще се прибера сама.
Задръж така.
Добре, ще я взема аз.
Искаш ли да те изпратя донякъде? - Разбира се.
На какво се смееш? Нещо смешно ли има?
Какво направи?
Аз...
Взех камък и...
Кофти стана, опитах се да измисля нещо бързо.
Да, бързо беше.
Намерих ново място.
Да, забавно би било, но нямам възможност.
Просто му кажи нещо в стил, че трябва да ме закараш до Спешното.
Мира, нося ти кърпата.
Защо взе колелото ми? - Само го заех за малко.
Можеше да ме попиташ. - Къде ходи, по дяволите?
От къде на къде ще ти обяснявам?
Какви ги вършиш? - Но...
Разкарай се. - Добре. Така да бъде, така да бъде.
Мамка му. - Хвана...
Хайде да те видим де!
Кажи ми, като започнеш да се бориш.
Опитай се да се освободиш де. Малкото бебе не може да се освободи.
Пусни ме! Пусни ме! - Какво?
Разкарай се! - Стой мирна.
Къде тръгна? - Сякаш ти пука!
Какво правиш? - Само проверявах дали дишаш.
Спя, за бога. - Извинявай.
Не съм спирал да мисля за това
от толкова отдавна.
Мислех, че е окончателно,
че звездите са се подредили.
Видях го миналия петък
с поглед в очите зареян,
празна опаковка, но не можеше да го скрие.
Намери ме с обява, забравих що е срам...
Няма начин да го биеш.
Трябва да спреш цигарите, мамка му.
Брей. Изобщо не мислех, че ще се хване.
Какво има?
Изобщо не мислех, че ще се хване.
Какво ти е? - Моля?
Какво ти има?
Изглеждаш потънала в мисли.
За какво мислиш?
Виждам, че нещо те мъчи, кажи за какво мислиш.
Как така заместници?
Не искат ли лични документи? - Не, защо ще го правят?
Е, тогава не може ли... Аз да се направя на майка ти?
Мога да ги заблудя.
"Коя си ти
да идваш тук и да ме учиш как да се грижа за семейството си?
Какъв е проблемът този път?" - Стълбицата с натрупани неизвинени.
Това пък какво е?
Зарежи. "С какви простотии ме занимавате?
Що за простотии? Да ми идвате тук да ми...
Стълбица с натрупани неизвинени, за това ли ми се изтърсвате?"
Може да е и физическа саморазправа, но не съм сигурна.
"Саморазправа ли? Някои момичета се бият, и толкоз!
Ти никога ли не си се сбивала с никого през живота си?
Мамка му, как ми писна от теб, бе! Махай ми се от очите!"
Удава ти се.
А къде са родителите ти?
Майка ми почина. Получи инфаркт.
Боже мой...
Погребахме я в двора. - Е...
А баща ми е пират... - Страшно смешно, няма що.
Голяма си... Голяма си гаднярка.
Да, обаче не искам.
Гаднярка такава.
Ти за каква ме вземаш?
Как така? Дай си ми я! Аз си я намерих.
Аз я намерих. Не. - Не!
Мира?
Стефи?
Стефи!
Мира!
Стефи!
Не бях виждала по-лош от теб в това.
Пълна скръб си.
Три точки. - Хей, протегни си ръцете.
Хайде, прибираме се. Стефи.
Стефи, сядай долу.
Стефи, сядай долу!
Мира, хайде, прибираме се.
Стефи. Излизай навън.
Стефи, сядай долу! И не й казвай да се прибира!
Прибирай се, като искаш, не й казвай какво да прави!
Ти може да се прибираш!
Мира, слушай сега, прибираме се. Не чуваш ли какво ти казвам?
Прибираме се.
Какво си мислиш, че правиш? - Ти какво си мислиш, че правиш?
Като толкова ти се прибира, тръгвай! - Правя всичко за вас!
Правиш всичко за нас ли?
Бих умряла за теб! - Никога не би умряла за мен!
Напротив, бих умряла за теб! - Е, направи го тогава! Да те видя!
Спрете! - Направи го тогава де!
Бих умряла за теб! - Изчезвайте!
Направи го де! - Вън! Ти също! Да ви няма!
В края на краищата не са мои деца, ясно?
Рибните котлети въобще не са вкусни.
Просто яж.
В интерес на истината, вкусът им е особен.
Започва да ми става много лошо.
Мира! Агентът ми!
Направих, както ми каза - избрах си друга песен.
Репетирах само мъничко. Аз...
После на конкурса, ще пея като за световно.
Не го прави, просто пей. - Добре.
Паметта те навестява, когато паметта е стара.
Никога не съм първият, който узнава.
Следвайки потока на север в захлас,
накъде се носят хора като нас?
Има място в моите обятия
за синини, магарета и ръкопляскания.
Не ще изчезна никога,
ще бъда тук до безкрая.
Шепнейки:
"Утро, дръж празни улиците
за мен".
Привет, свързахте се с Хана, в момента не мога да говоря.
Има ли някой?
Хана!
Привет. Какво правите?
Къпем се. - Къпем се.
Може ли да се присъединим? - Не.
Не! - Браво на теб.
На колко години сте? - На седем.
На шест. - На шест ли?
Можете ли да кажете "путка"?
Путка. - Путка.
А знаете ли как се пише?
П-У-Д-К-А. - Близо беше.
С "Т" по средата.
П-У-Т-К-А? - Точно така.
П-У-Т-К-А ли било? - А така можете ли?
Всички, ти също. - Не те виждам.
Не, така. - Средният, средният пръст.
Хайде, вдигнете средните пръсти.
И кажете: "Майната ти". - Обаче силно.
Майната ти? - Да.
Малко по-силно. - Майната ти.
Викайте силно. - Майната ти!
Майната ти! - Точно така!
Може ли да ти видя зъбите? Усмихни се малко.
Приличаш на тъпа дърта вещица.
Може да не си й поникнали новите. - На пет ли беше?
Не, на седем е.
Седем... - Путка.
Какво каза?
Хайде, гледай в мен - концентрирай се.
Събери си ума. Концентрация! - Да, да, ще мине добре.
Концентрирай се.
Великолепно изпълнение, Валерия!
А сега... Аплодисменти за Саша!
Хайде да "Пазим празни улиците"!
Саша!
Ехо?
Паметта те...
Да не мислите, че ме е страх от вас?
За кого се мислите, та сте седнали да ме съдите?
Спри музиката.
До... Доб... Добре тогава. Добре тогава.
Но... - Престани!
Престани!
Йесика. - Престани!
Сега ще ти... - Йесика, достатъчно.
Стига! Престани!
- Хайде, яж!
Спри!
Не. - Ти сериозно ли? Спри!
Стой там!
Трябваше да изчакам да си тръгне. Идват утре.
Махай се оттук.
Трябва да репетираме... - Махай се оттук!
Но...
Не исках да те разстройвам или нещо.
Не ме ли чуваш?
Махай се оттук.
Но нямаме време да репетираме, идват утре.
Ало.
- Здравей, майка ти вкъщи ли е?
Кой се обажда? - Майка ти там ли е, или си сама?
Кой се обажда, по дяволите? - Извинявай, казвам се Хелен.
Звъня от Социалната служба. Чудехме се дали майка ти е там.
Тъй като се бяхме разбрали за домашно посещение утре
и бях помолила майка ти да се свърже с нас.
Говорих със сестра ти, тя щеше да й предаде да ни се обади.
С Лаура ли говорихте?
Това ли е единственият номер на майка ти?
Има ли друг телефон? Искахме само да...
Защо си цялата в кал?
Къде е Лаура?
Можеш ли да правиш така?
Ела насам.
А така можеш ли?
Ето така.
И ги приближаваш един към друг.
Още повече.
Така.
Престани!
Престани де! - Стана като рак ето тук. И ето тук.
Мира!
Защо не каза нещо? Нали ти е ясно, че идват утре!
Отговаряй!
Защо не ми каза нищо?
Аз съм лош човек.
Не. Аз съм лош човек.
Ти си любимият ми човек.
Какво правите?
Свали ги, свали ги. - Не, недейте, недейте!
Спри!
На ти, право в мутрата!
Не, недей!
Какво има?
Не знам.
Кой си глътна зъба? - Стефи!
Р А Я Т В П Л А М Ъ Ц И
Превод АЛЕКСАНДРИНА ГЮНДОАН
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО