Tento seriál je dramatizace založená na svědeckých výpovědích.
Události a postavy mohly být pozměněny nebo zkombinovány.
Jedná se o třídílný seriál a obsah jednotlivých epizod
je třeba chápat a nahlížet na něj v kontextu celého seriálu.
Každý má nějaké tajemství.
Naším úkolem bylo jedno odhalit.
A udělat pro to cokoli.
Jako novináři News of the World jsme se dostali všude.
Ať už šlo o kohokoli.
Herce,
fotbalisty,
modelky
či královskou rodinu.
Na tom nezáleželo.
Nikdo neměl výjimku.
Tehdy v 90. letech
jsem žila honosným životem modelky.
Jednou jsem přiletěla domů do Londýna
a už byla noc.
Vystoupila jsem z letadla a dojela domů taxíkem.
Vrátila jsem se krásně odpočinutá.
Bylo mi bezvadně.
Každého jsme dokázali načapat při činu.
Vše jsme cvakli, natočili, zaznamenali.
Pak už zbývalo do spuštění tiskáren
jen vyřídit jeden telefonát.
Když jsem přišla do bytu,
uviděla jsem, že na záznamníku
bliká ukazatel hlasové zprávy.
Byla od někoho z News of the World.
Ten hovor nebyl příjemný pro nikoho.
V 99 případech ze sta nám praští telefonem
nebo se odmítnou vyjádřit.
Oznámili mi, že další den ráno
o mně v deníku News of the World vyjde článek
o drogovém skandálu,
a ptali se, jestli k tomu chci něco říct.
Byla jsem...
Nejspíš jsem si potřebovala sednout. Vlastně jsem se posadila.
VZKAZ - VOLÁNÍ
Bylo jasné, že se jim změní život a že to sami vědí.
Člověku jich bylo skoro až líto. Skoro.
Seděla jsem na podlaze naprosto v šoku.
Ani jsem si to nedokázala spojit s tím,
co se zrovna odehrálo.
Říkala jsem si, o co asi jde, o čem to mluví.
MODELKA JODIE JEDE V KOKSU
EXKLUZIVNĚ! STRANY 8 A 9
V takovou chvíli
by se ve vás krve nedořezal.
Zmocní se vás panika,
ta akutní stresová reakce a jen si říkáte:
„Co se to stalo?“
EXKLUZIVNĚ ZE SVĚTA NESTYDATÁ TULISA DEALUJE KOKAIN
Můj život je v troskách.
To je konec.
Chci jen svůj život zpátky.
Když vám doma zazvoní telefon
a je pátek pozdě v noci nebo sobota ráno,
tím posledním, koho byste chtěli slyšet, je Mazher Mahmood.
Falešný šejk.
Hlavní trestní soud Anglie a Walesu zahájil řízení Mazhera Mahmooda
známého jako Falešný šejk.
Bylo to tak neuvěřitelné, až to bylo věrohodné.
Nemohlo to být nahrané.
Ve skrývání své totožnosti se vyžíval celých 30 let.
Anonymita a utajení
byly v jeho hře klíčové.
Samozvaný „Mistr nástrah“
dochází každý den k soudu zahalený v kukle.
Podle mě byl bezohledný, nečestný
a neznal slitování.
Mazher Mahmood stál za několika bulvárními sólokapry,
jako odhalení ovlivňovaných výsledků kriketu v Pákistánu
nebo plánovaný únos Victorie Beckham.
Maz ztvárňoval karikaturu člověka,
pro kterého peníze nejsou žádná starost
a ke kterému když se člověk dostane dost blízko, vydělá.
Nerada to říkám,
ale v tom, co dělá, je opravdu hodně dobrý.
FALEŠNÝ ŠEJK
Dal bys ten čaj pod stůl, Paule?
Můžeš jít první.
Lidé se budou domnívat, že k tomuto nikdy nedošlo,
ale došlo.
Třebaže to zní podivně
TIPAŘ PRO NEWS OF THE WORLD
a nechce se vám tomu věřit, doopravdy se to stalo.
Vraťme se do 90. let.
Odseděl jsem si trest za podvod.
Pustili mě a byl jsem bez práce.
Chtěl jsem být novinářem.
Spojil jsem se tedy s Mazherem Mahmoodem.
Neříkalo se mu Falešný šejk, jen Mazher Mahmood.
Řekl mi, že jestli s ním chci pracovat,
mám za ním přijít s návrhy na reportáže.
Tehdy mi říkali Poslíček.
Nikdy jsem totiž nepřišel s prázdnou.
Jednoho večera mi zavolal nějaký doktor Rangwani.
Uznávaný, dvaašedesátiletý praktik,
manžel a otec dvou dcer ze Solihullu v Birminghamu.
Svěřil se mi, důvěrně,
že má prý problémy s přítelkyní.
Patnáct let s ní měl poměr
a ona mu teď tvrdila,
že je otcem jejích tří synů.
Něco takového by poslalo
jeho profesní i osobní pověst ke dnu.
Dr. Rangwani mi teda povídá:
„Vy jste byl ve vězení.“
Říkám: „Ano, byl.“
„To určitě znáte zabijáky, vrahy, že?“
„Narazil jsem na ně, ano.“
Pak řekl: „Chci ji mrtvou.“
Já odpověděl, že uvidím, co se dá dělat.
Musel jsem se rozhodnout.
Mohl jsem buďto...
jít na policii,
což by...
normální člověk udělal,
nebo jít za Mazem.
Tak jsem mu zavolal.
Povídá: „Uděláme to takhle.
„Přijedu do Birminghamu.“
„Pronajmeme si pokoj v Hyattu.
„Budu dělat, že jsem ten zabiják.“
Rangwaniho by v životě nenapadlo,
že je to reportér pro News of the World.
Každá Mazova léčka začínala tím,
že po celé místnosti nastražil štěnice.
Mým úkolem pak bylo dovést Rangwaniho.
Zaklepali jsme, vešli dovnitř,
rozhlédl jsem se po místnosti
a vůbec nejnápadnější bylo, že na stolku ležela
toaletní taška.
Museli jsme Rangwaniho jednoznačně nachytat.
A potřebovali jsme to natočit.
Na záznamu bylo jasně vidět,
jak Rangwani přiznává, že chce dát svou milenku zavraždit.
Upřímně to bylo šokující.
Má to působit jako nehoda nebo jak?
Vy se v tom vyznáte, nechám to zcela na vás.
Ale má zemřít, že?
Ano, ať zmizí z mého života a ze scény.
Maz řekl: „Dobře, to bude pět tisíc na ruku.
„První polovinu chci předem
„a druhou potom.“
O pár dní později
nám měl doktor předat peníze.
U smluveného místa čekala dodávka,
kde se skrýval náš člověk s kamerou.
Potřebovali jsme záběr, jak Dr. Rangwani ty peníze předává.
To by byl zásadní důkaz jeho úmyslů.
Rangwani dorazil.
Maz se ho zeptal:
„Máte tu zálohu?“
Nato vytáhl obálku.
Neuvěřitelné záběry.
TAJNÝ ZÁZNAM NEWS OF THE WORLD
Tam jsou ty peníze?
To byl zásadní důkaz jeho úmyslů.
Maz potom řekl:
„Dobře, ozveme se, až bude po všem.“
Záběry jsou celkem roztřesené,
ale potřebovali jsme zachytit doktorovu reakci.
Na odchodu Rangwani
ještě udělal triumfální gesto rukou.
Maz povídá: „Dostal jsem ho.“
Pátek uplynul jako nic.
V sobotu ráno mi zavolal Maz, že je všechno přichystané.
„Až ti bude volat, což určitě bude,
„řekni mu, že k tomu dojde dneska.“
Říkal mi, ať zním přesvědčivě,
ať si vyběhnu schody, abych byl zadýchaný.
„Musíš znít, jako že jsi ve stresu.
„Ten hovor nahrávej a buď přesvědčivý.“
Odpoledne mi zavolal,
a co mi řekl, nikdy nezapomenu.
Zvedl jsem to a spustil záznam.
„Ano, pane doktore.“
Zeptal se: „Je to vyřízené?“
Ptám se: „Co?“
„Ona. Je vyřízená? Je hotovo?“
Povídám, že ano.
Ještě tu sobotu odpoledne ho zatkli
a v neděli otiskli reportáž.
A bylo to, celá dvojstrana.
PRAKTIK DÁVAL OBĚTI SEDATIVA A INJEKCE
AUTOR: MAZHER MAHMOOD
Dr. Rangwani byl respektovaný muž.
Podle soudce vyššího soudu Alliotta
však vykonstruoval propracovaný systém lží,
aby se vyhnul spravedlnosti,
a neprojevil ani náznak lítosti.
Doktora Rangwaniho usvědčili
a odsoudili k sedmi letům ve vězení.
SOUDNÍ DVŮR KRÁLOVNY ALŽBĚTY II.
Coby bývalý trestanec jsem byl Mazovi velmi vděčný.
Byl jsem spojován s jeho jménem a k tomu se vázala prestiž,
která mi vrátila sebevědomí,
protože jsem dělal něco smysluplného.
Dělám u policie už dlouho
a podle mě se ten případ dostal před soud
jen díky tomu...
že se jím tolik zabývali novináři.
Pro bulvární noviny byla 90. léta zlatou érou.
Představte si svět bez internetu a mobilních telefonů.
Noviny byly hlavním zdrojem zpráv.
Díky tomu jsme měli moc
nad uvažováním veřejnosti.
Nikdo by neměl podceňovat,
jak velký význam News of the World v 90. letech měly.
Skutečně obrovský, o jiných novinách se nemluvilo.
Byly nejprodávanějším nedělníkem na světě.
Vždy se našel skandál nebo celebrita
či politik, kteří dělali něco špatného,
a v News of the World jste se o tom vždy dočetli.
EXKLUZIVNĚ! FOTBALISTOVO OSTUDNÉ TAJEMSTVÍ
POPOVÁ HVĚZDA V HROMADNÉ BITCE
ZBOUCHNUL MĚ POSLANEC
Mazher i já jsme pro News of the World
pracovali v utajení,
ale zároveň zcela odlišně.
Moje zprávy měly hlavně prodávat, pobavit a podráždit.
Ty jeho měly vykonávat pomstu a posílat lidi za mříže.
Nijak se s námi nestýkal. Nechodil s námi popít.
Zůstával se svým malým týmem.
Zoufale jsem se s ním chtěl spřátelit a štípnout mu kontakty.
Jednou jsem za ním přišel a povídám:
„Rád bych s tebou začal dělat.“
Jeho odpověď zněla:
„Tak na to zapomeň.“
Byl jsem v Mazově partě.
To jen tak někdo říct nemůže.
Působil téměř jako tajný agent,
záhadný muž.
STEVE BURTON FOTOGRAF PRO NEWS OF THE WORLD
Vědělo se, že fotky Maze se nesmí nikde jen tak povalovat.
Byl samozřejmě na mnoha fotografiích,
ale ty se musely odevzdat v redakci,
kde mu začernili oči.
Mazher se rád vydával za někoho jiného.
Miloval herectví.
SOUKROMÁ INVESTIGATIVNÍ NOVINÁŘKA PRO NEWS OF THE WORLD
Měl takovou trochu dětskou auru.
Jako chlapecký princ.
Díky své dětské stránce
uměl dobře pracovat v utajení, jako když se děti přestrojují.
S Mazem jsme si byli velmi blízcí. Byli jsme jedna ruka.
STEVE GRAYSON FOTOGRAF PRO NEWS OF THE WORLD
Hodně jsem pro něj udělal.
Převlékl jsem se za Araba.
Vydával se za ženu.
Dával jsem do domů odposlech.
Dělal jsem pro Maze všechno.
Mazher kolem sebe utvořil tým lidí,
kteří více či méně nezapadali.
Neměli své místo ve společnosti a něčím vyčnívali,
protože on sám byl outsider.
V té době
dělal Maz pro noviny jako jediný asijského původu.
Byla to doba,
ve které pro asijské novináře platila určitá omezení.
Maz mohl psát jen o Asiatech
nebo o rasismu.
Když chtěl psát o celebritách
nebo o korupci v britských institucích,
v očích editorů to nebylo možné.
Nedokázali si představit, jak by mohl Asiat nebo černoch
navázat s bělochem stejně blízký vztah.
Rozhodl se teda, že to vezme z druhého konce
a naučil se to dovést až na úplný vrchol všeho,
aby dosáhl svého.
Maz dostal nápad na Falešného šejka.
Bylo to vlastně docela geniální.
Tehdy byla populární představa
obrovsky bohatých Arabů, kteří jezdí do Londýna
a své nechutné bohatství
přivážejí s sebou,
až si můžou dovolit cokoli.
Sami nemají o svém neuvěřitelném bohatství povědomí.
ŠÉFREDAKTOR NEWS OF THE WORLD
Už jen být jim nablízku každého uchvátí.
Jelikož obyčejný člověk nijak zvlášť nezná
arabskou kulturu a šejky,
neví, co šejkové dělají,
jak mluví a jak se chovají,
Mazher z toho usuzoval, že lidi dají na své předsudky.
Maz se velice chytře napojil
na ducha tehdejší doby.
Uvědomil si, že může vsadit na rasu
a tentokrát má dobrý kurz.
Nejčastějším způsobem, jak dostával tipy,
bylo přes horkou linku,
kterou neustále inzeroval
týden co týden v News of the World.
„Víte o skandálu, který by mohl Mazher Mahmood prověřit?
„Zavolejte nám!
„Platíme nejlíp!“
Navnadil tím spoustu lidí...
Spousta jich zavolala.
Proměna Mazhera Mahmooda ve Falešného šejka
byla postupná.
Musel začít pozvolna.
Nemohl chtít dělat velké kauzy o celebritách,
dokud neměl ve svém umění praxi.
Myslím, že teda začínal
na méně známých osobnostech.
Možná na takových,
které bylo jednodušší do jeho fabulace vtáhnout.
Jednou mu nějaký tipař zavolal ohledně Emmy Morganové.
Byl to skvělý tip.
Emma Morganová byla tehdy známá jako polonahá bulvární modelka.
Doneslo se nám, že bere drogy.
Byla to dokonalá příležitost si Falešného šejka vyzkoušet.
Bylo mi 24
a tehdy v 90. letech jsem dělala glamour modelku.
Pózovala jsem pro bulváry jako The Sun i News of the World.
Na straně tři bývaly holky nahoře bez.
Na straně tři novin The Sun.
Lidi se divili, proč by to někdo dělal.
Byl to fenomén doby.
Holky ze strany tři byly tehdy přirovnávané
k těm v pořadu Love Island.
Tam sice prsa neukazovaly,
ale půlek tam bylo až až, nemyslíte?
Takže o to šlo, takový byl glamour.
Když jsem s Mazherem mluvil,
říkal, že musíme vymyslet plán, jak ji dostaneme.
Navrhl, ať zkusíme focení kalendáře.
A nabídku v tisících liber.
Zavolal jsem jí
a povídám: „Máme pro vás skvělou nabídku.“
Zmínil jsem arabského šejka.
Nemohla jsem tomu uvěřit.
Takové štěstí, byla jsem opravdu nadšená.
Byla to moje vysněná práce.
Připadalo mi, jako bych vyhrála v loterii.
Až tak mě to nadchlo.
Ptal jsem se Maze:
„Jak do ní ten koks dostaneme?“
Letěli jsme na Lanzarote.
Přistáli jsme a procházeli jsme příletovou halou,
když v tom jsem uviděla známou tvář.
Jmenoval se Billy.
Maz mi pověděl,
že ten tip nám zavolal nějaký Billy.
Měl to být Emmin kamarád.
Billyho jsem poznala na Lanzarote na dřívějším focení.
Ptala jsem se ho, co tam dělá.
A on, že bude můj bodyguard.
Pomyslela jsem si: „Pane jo, ten šejk mi zařídil bodyguarda.“
Připadala jsem si obzvlášť důležitě.
Maz říkal, že drogy zajistí Emmin přítel Billy.
Dorazila jsem do hotelu.
Steve mi zamával na rozloučenou a řekl: „Objednej si, co chceš.
„Šejk ti to všechno zaplatí.
„Všechen ostych ať jde stranou.“
Přijel jsem do hotelu,
zavolal jsem Mazovi a ten povídá:
„Už je tu. Čas ji načapat.“
Potřebovali jsme zvuk i obraz.
Museli jsme mít záznam.
Jinak bychom byli bez článku.
Mazher pak přišel do hotelového pokoje,
zatímco já hledal vhodná místa pro kamery.
Byl tam radiátor s dřevěnou mřížkou,
tak jsem kameru schoval do něj.
Maz jakože vytáhl kokain.
Udělal ten pohyb. Perfektní.
Naprosto perfektní.
Místnost jsme tedy měli.
Kamera byla nachystaná,
mikrofon připravený, všechno na svém místě.
Už jen zbývalo,
aby přišla Emma.
Vybavuju si, jak jdu chodbou,
už chci zaklepat, ale nervozita mi to nedovolí.
Pak jsem zaklepala.
Emma vešla dovnitř a Maz ji přivítal.
Neměl na sobě róbu, byl v obleku
a podal jí obě ruce
jako arabský princ.
Byl samá lichotka.
„Jste tak krásná.
„Budete v kalendáři úžasná, naprosto úžasná.“
Byl velmi vkusně oblečený.
Všimla jsem si, že má krásnou pleť,
dokonale upravené nehty.
Na zápěstí měl velké zlaté hodinky.
Zkrátka na mě působil jako charismatický a na úrovni.
Měli jsme šampaňské.
Billy tam byl s námi taky.
V pokoji sice panovala skvělá atmosféra,
ale byl jsem nervózní.
Nastražování kamer mi vždycky dělalo starosti,
mohly totiž klidně sletět na zem.
Mohla dojít baterie
přesně v momentě, kdy si bude chtít šňupnout.
Byl jsem celou dobu ustaraný, protože to muselo vyjít.
Billy se zničehonic zeptal: „Nedáš si káčko?“
To ji docela...
ne šokovalo, ale vypadala dost,
abych tak řekl, rozhořčeně.
Řekl bych, že byla trochu vynervovaná. Maz povídá:
„Jen dej, nám je to jedno. Žádný problém.“
Přitom si pořád hrál na Araba.
Viděl, že jsem odmítla, a začal mě pobízet.
Nevzpomínám si přesně na jeho slova,
ale naváděl mě, ať si dám kokain.
Do té doby jsem ho zkusila jen párkrát
a nijak zvlášť se mi to nelíbilo.
Vážně jsem se domnívala, že když odmítnu,
tak o tu práci přijdu.
Tak jsem si trochu dala.
V domnění, že si ho tím získám.
Maz byl štěstím bez sebe.
Řekl: „Dostali jsme ji.“
Falešný šejk zafungoval.
Mazovi to ale nestačilo.
Pak se šejk zvedl, odešel na terasu
a pokynul mi.
Zeptal se, jestli mu můžu nějaký kokain sehnat.
To mě překvapilo a odpověděla jsem:
„Vždyť Billy...
„Najal jste si ho. On kokain prodává.
„Vezměte si od něj. Já kokain nemám.“
Podíval se mi do očí a řekl:
„Jemu nevěřím. Věřím vám.“
Prý by raději, abych ten kokain od Billyho sehnala já
a pak mu ho donesla do apartmánu,
až se budu vracet z večeře.
V tu chvíli jsem se bála, že když k němu půjdu,
bude zase naléhat.
Já bych odmítla a bylo by po zakázce.
Billy přišel s plánem, jak mě zachránit.
Napadlo ho,
ať mu ten kokain podsunu pod dveřmi.
Ať ho tam tiše strčím,
odplížím se a pak mu pošlu zprávu,
že ho má přede dveřmi.
Tak jsem to udělala.
PŘISTIŽENA!
DÍVKA ZE STRANY 3 BEZOSTYŠNĚ DROGUJE!
Falešného šejka si vyzkoušel
a zjistil, že funguje náramně.
Procházelo mu všechno možné.
A tak to prubnul.
Mazher Mahmood podle mě roli šejka naprosto zbožňoval.
Bylo to novinářské divadlo.
Arabské róby Falešného šejka
byly pro Mazhera Mahmooda vstupenkou do světa bohatých,
mocných a vlivných.
PŘES DEN SMETÁNKA, V NOCI DEALERKA EXKLUZIVNĚ!
Přečetla jsem si celý článek a mohla jsem si vybrečet oči.
Vydávali mě za drogovou dealerku.
Bylo to neuvěřitelné.
Nemohla jsem tomu uvěřit a v tom mi to docvaklo.
Ten šejk žádný šejk není.
Je to investigativní novinář, byl v utajení,
dělá pro News of the World a jmenuje se Mazher Mahmood.
EXKLUZIVNĚ! AUTOR: MAZHER MAHMOOD
Byla jsem v šoku, zděšená,
zahanbená myšlenkou, co si o mně lidé pomyslí.
Plakala jsem a plakala a plakala.
Ani ne týden potom, co článek otiskli,
mě domácí vystěhovala z bytu.
V The Sun mi vypověděli smlouvu.
Zkusila jsem zavolat do agentury.
Obyčejně jsem tam volala každý den v pět odpoledne
kvůli zakázkám na další den a tak podobně.
Nic.
MAZHER MAHMOOD SI ZA SVÝMI PRACOVNÍMI POSTUPY VŽDY STÁL
Kritici vaší metody práce tvrdí,
že v podstatě lidi pobízíte
k trestným činům, které by sami nespáchali,
kdybyste je nepokoušel nebo něco takového.
Tento argument se omílá pořád dokola.
Simone, vy jste osobnost známého jména.
Nechal byste se mnou přesvědčit a prodal byste mi kokain?
Garantuji vám, že ne,
ať už bych byl převlečený za šejka nebo sikha.
Kokain byste neprodával.
Odhalujeme lidi, kteří v tom už jedou.
Abyste Mazovi porozuměli a pochopili,
co ho motivuje,
musíte se podívat na jeho původ.
S Mazem jsme vyrůstali v Birminghamu.
Maz má kořeny v Asii, v Pákistánu.
Jeho otec byl pákistánský novinář,
SULTAN MAHMOOD - MAZHERŮV OTEC
pracoval pro magazín psaný v urdštině
a mohl psát jen o vlastní komunitě.
Pomyšlení, že by Maz taky dělal jen pro místní asijské noviny
se mu příčilo.
Nicméně když chtěl prorazit do hlavního proudu žurnalistiky,
tak tvrdě narazil.
Anglie byla v 80. letech velice rozdělená
PAKOŠE TU NECHCEME
a byl v ní široce rozšířený rasismus.
Pro příslušníky asijských minorit bylo hledání práce
v hlavních médiích velmi obtížné.
Najít uplatnění v žurnalistice bylo velmi těžké.
Chtěl jsem pracovat pro místní tisk,
kde mě dva roky po sobě odmítli kvůli praxi.
Asiati to měli tehdy těžké.
V tu dobu jsem diskriminaci opravdu pociťoval.
Tehdy v médiích žádní Asiati nebyli.
Způsob, jakým se prosadil,
vám prozradí všechno o tom, jaký byl tehdy
i kým se stal v průběhu své novinářské kariéry.
Hned zkraje bylo jasné,
že Mazher Mahmood byl ochotný udělat pro to vše,
a to i udat rodinné přátele,
se kterými byl na rodinné večeři
a kteří mluvili o vytváření pirátských kopií filmů.
Přišel s tou informací do redakce novin a vznikl z toho článek.
Tím si vydláždil cestu do světa žurnalismu.
Zavolal jsem tam,
že vím o pirátské skupině, která kopíruje filmy, jestli je to zajímá.
Samozřejmě je to zajímalo, a tak mě pozvali k sobě.
Přece jste se to ale doslechl
u večeře s vlastní rodinou. Jak to vzali?
Ano, ne moc dobře.
Rodiče to brali tak, že jsem udělal nesprávnou věc.
V komunitě jsem byl trochu za bonzáka.
Ano, byl velmi cílevědomý,
odhodlaný, ambiciózní.
Byl ochotný pro své cíle udělat téměř cokoli.
PIRÁTSKÉ OBCHODY ODHALENY
Maz mi řekl, že z jeho prvního článku o pirátství
byl jeho otec vzteky rozpálený doběla.
Vyhrožoval, že ho vyhodí z domu.
Řekl mu, že očernil rodinné jméno.
Ale Mazovi to bylo jedno. Šlo mu o článek
a ten dostal. Byl krutý
a takový zůstal po zbytek kariéry.
Jako potomci imigrantů
jsme cítili velký tlak na to,
abychom uspěli.
Na prvním místě nebylo postavení,
ale výdělek.
Za tím se naši rodiče hnali.
V novinařině spatřil
příležitost k výdělku.
O tom není pochyb. Motivovaly ho peníze.
Peníze totiž znamenají úspěch.
Kvalitní příběhy byly pro Maze jako droga.
A jako feťák, který touží po čím dál větší a lepší dávce,
Maz vždy hledal zajímavější a lepší příběh.
V News of the World se psalo převážně o sportu,
sexu a skandálech.
Když se někomu podařilo tyto tři spojit,
byla to naprostá výhra.
Netřeba zmiňovat,
že anglická Premier League začíná zítra.
CHELSEA - VÍTĚZ ANGLICKÉHO POHÁRU
Pro News of the World byl fotbal obrovským tématem.
Pokud šlo o fotbalisty, byli jsme neustále ve střehu
a hledali nové náměty,
většinou se špatnými úmysly.
Jedním z předních klubů Premier League
byl tehdy FC Newcastle United.
Maz dostal tipa, že předseda klubu Freddy Shepherd
a místopředseda Doug Hall
se vydávají za slušné podnikatele a rodinné typy,
a přitom se po zápase chystají do Marbelly
kde chtějí prohýřit noc v pochybných klubech.
Bylo zřejmé, že by to byla velká senzace,
protože pro lidi z Newcastlu a pro fanoušky byl fotbal
úplně vším. Byl pro ně jako náboženství.
Stadion St. James' Park byl jako katedrála
a hráči byli jako bohové.
Vedoucí fotbalového klubu byli v jejich náboženství jako velekněží.
VÍTÁME DOMA ALANA SHEARERA
Z něčeho takového by byl skandál,
který by dnes obletěl svět na sociálních sítích.
Ovšem v 90. letech
se lidé dovídali o dění za zavřenými dveřmi
jedině v bulvárním tisku.
O News of the World se vědělo,
že na skandály jsou nejlepší.
Skandály byly hlavním tahákem.
Díky nim to byly nejprodávanější noviny v zemi.
Mělo se za to, že Freddy a Doug jsou nedotknutelní.
Ať už provedli cokoli,
bylo prakticky nemožné jim to dokázat.
Čím víc se ale Mazovi tvrdilo, že je něco nemožné,
tím víc si za tím šel.
Zavolali jsme Dougu Hallovi
a řekli, že máme klienta, zámožného šejka,
který je z Blízkého východu a chtěl by v Dubaji
založit vlastní fotbalovou ligu.
Má kapitál a chtěl by to s ním probrat.
Doug Hall na to skočil a řekl: „Sejdeme se v Marbelle.“
Maz mi řekl, že budu dělat jeho bodyguarda,
tak ať se na to patřičně ohodím.
„Patříš do šejkovy gardy,
„nemůžeš vypadat jako fotograf.“
Sešli jsme se v Marbelle v resortu.
Maz pronajal luxusní vilu,
velmi drahou.
O techniku se staral Conrad. Zajišťoval sledování.
Seděl vedle a hlídal záznam.
Rozmístili jsme po vile různé doplňky
jako tašku z letištního obchodu v Dubaji
nebo vodní dýmku.
Maz tím chtěl vytvořit iluzi, že jsme právě přiletěli z Dubaje.
21:29 - 8. BŘEZNA 1998
Mé příjmení je Tough, což znamená tvrďák.
10 a půl roku jsem byl
ve zvláštních jednotkách.
Už jsem to měl 10krát spočítaný, a žiju.
Do Marbelly jsme dorazili kolem půl desáté, v deset večer.
Douglas a Freddy mi řekli,
že máme schůzku v plážovém resortu v Marbelle.
„Sejdeme se s šejkem z Dubaje. Víc říct nemůžeme.“
O šejcích toho vím hodně.
Vím, jak postupují.
Znám jejich zvyklosti.
Za svou kariéru jsem totiž dělal osobního strážce
saudskoarabskému ministru ropy, princi Ahmedu Zakimu Yamaniovi.
Tehdy byl velmi mocný,
protože řídil světové ceny ropy.
Před setkáním si obvykle ostatní účastníky proklepnu,
abych zjistil, jestli jsou těmi, za koho se vydávají.
Na to ale nebyl čas.
Řekl jsem teda,
ať mi dají jen chvilku, že to obhlídnu.
V momentě, kdy přijeli, jsme si uvědomili,
že ti dva mají taky strážce,
Briana Tougha, který je na monitorování expert.
Říkal jsem si: „Do háje, ten nás vyčmuchá raz dva.“
Přišel jsem do vily.
„Jen rychle nakouknu.“
„Jistě, v pořádku.“
Šel jsem to rychle zkontrolovat.
Byla to hodně nóbl vila.
Rychle jsem prošel pokoj.
Děsila nás představa, že odhalí odposlech.
„Co potom?“
Jsme v jednom kuse ve střehu,
hledáme hrozby.
Jsme pořád v pohotovosti.
Srdce mi bušilo jako splašené.
Na první pohled jsem nespatřil nic podezřelého.
A tak šli Douglas a Freddy dál.
Freddy s Dougem prošli do obývacího pokoje
a Maz vyšel ze svého apartmá v hábitu.
Uviděl jsem toho šejka a vypadal...
Jak bych to řekl?
Napadá mě „šejkovsky“.
Očividně si ničeho nevšimli,
jelikož je jako první upoutala
ta dubajská nákupní taška.
Maz koukl na ni,
pak na mě a okřikl mě: „Ty prašivče!
„Něco jsem ti řekl.“ Pak se podíval
na Halla a Shepherda a řekl: „Ten personál, sakra práce.“
Smáli se.
Já se zatvářil provinile a tašku jsem sebral.
Freddy s Dougem se usadili a chystal se přípitek.
Maz byl do role čím dál víc ponořený.
Luskal po mně prsty,
objednal velmi drahou láhev koňaku
s donáškou až na pokoj.
Pili šampaňské, brandy.
Úplně to do nich padalo.
Freddy Shepherd a Doug Hall neměli nejmenší podezření.
Pomlouvali hráče
a začali mluvit o ženských.
Nevěřili jsme vlastním uším.
Freddy řekl, že všechny holky v Newcastlu jsou čuby
a pomlouval jejich fanoušky.
Ve vedlejší místnosti přitom seděl Conrad a kontroloval záznam.
Záběry jsou trochu rozmazané.
Kamery tehdy nebyly nejlepší.
Mluvili o všemožných hanebnostech.
Bylo to k neuvěření.
Člověk přijde a čeká ho tam 50 holek.
Ne, přijdete tam, dáte si drink, máte tam ty holky
a řeknete si, jestli nějakou chcete.
Maz se choval přirozeně královsky
a podařilo se mu Douga i Freddyho přesvědčit.
S každým slovem se sami usvědčovali.
Nemohli jsme tomu uvěřit.
Freddy a Doug navrhli: „Pojďme se pobavit ven.“
Vyrazili jsme do podniku s názvem Milady Palace.
Tanečky na klíně, striptýzový bar.
Byl plný dívek a oni si jen dopřávali.
Freddy Shepherd dokonce řekl Mazovi jako Falešnému šejkovi,
že v Británii si musí dávat pozor
kvůli britským bulvárům.
V FC Newcastle United je dnes pozdvižení.
Vedoucí klubu se chytili do bulvární pasti
nastražené Mazherem Mahmoodem z News of the World,
známým též jako Falešný šejk.
Obvinění dvou ředitelů se objevila
v nedělníku News of the World poté,
co je reportér v utajení nachytal ve španělském nevěstinci.
Článek uvádí, že se spouštěli pravidelně na služebních cestách.
Údajně zesměšňovali fanoušky
a ženy z Tyneside nazývali čubami.
Příznivce klubu zjištění šokovala a pohoršila.
Měli by odstoupit.
Potom, co řekli o ženách, taková troufalost.
Jejich jednání je neomluvitelné.
Klub stojí na fanoušcích.
Ne na ředitelích.
EXKLUZIVNĚ! MAZHER MAHMOOD
Bylo to úžasné, jak nachytal ředitele Newcastlu
při pomlouvání:
„V Newcastlu jsou samé čuby.“
Světoví novináři se chytali toho,
s čím zrovna v neděli přišel Mazher.
Fanoušci včera na domácím zápase
dali své zklamání jasně najevo pokřikem „Jidáši“.
Jidáši! Jidáši! Jidáši!
Opakovaně také volali po jejich odstoupení
skandováním: „Ven s vedením!“
Ven s vedením! Ven s vedením!
HOTEL HILTON NA PARK LANE
Po této reportáži
Mazher získal cenu reportéra roku 1999,
což je úžasné.
Předvedl...
prvotřídní práci v utajení investigativního novináře,
na kterou já nemám.
Něco takového bych nikdy nedokázal.
GRATULUJEME NAŠEMU MAZOVI K REPORTÉROVI ROKU!
Byl jsem obrovsky hrdý.
Je to velká věc, jako vyhrát Oskara.
V naší branži je to jako Oskar.
A VÍTĚZEM SE STÁVÁ...
Není nic lepšího
než vidět svůj článek s vlastním odhalením
otištěný na titulní straně a vědět,
že ostatní redakce na Fleet Street jen zírají.
CENA BRITISH PRESS REPORTÉROVI ROKU 1999
Tou dobou byl Mazher nejlépe placeným reportérem novin.
A po právu.
Jistě že jsem Maze obdivovala.
Měl to, po čem ostatní toužili.
Sklízel chválu a obdiv od čtenářů
a od těch nejvýše postavených.
Jen lusknul prsty a už měl peníze na článek.
Zato my ostatní jsme se museli doprošovat.
Pro něj to byla hra. Hra, ve které neustále vyhrával.
Vzpomínám si na jeho krásné auto,
že chodil do luxusních restaurací,
jeho šperky, hodinky, měl Rolexky.
Měl obrovský byt se čtyřmi ložnicemi v Kensingtonu.
Byl vynikající novinář, to ano.
Ale to vám povím,
byl nemilosrdný.
Naprosto nelítostný.
Nezastavil se před ničím.
Nic mu nemohlo stát v cestě.
MAZHER MAHMOOD NA ŽÁDOST O VYJÁDŘENÍ NEODPOVĚDĚL.
VYDAVATELSTVÍ NEWS UK NA ŽÁDOST O VYJÁDŘENÍ NEODPOVĚDĚLO.
Překlad titulků: Martin Zeidler
Kreativní dohled: Ludmila Vodičková