Den här serien innehåller dramatiska vittnesskildringar.
Händelser och karaktärer har sammanslagits.
Det här är en serie i tre delar och varje avsnitt
bör ses och förstås som en del i hela serien.
Alla har en hemlighet.
Det var vårt jobb att upptäcka den.
Vad som än krävdes.
Som News of the World-journalister kom vi åt alla.
Vem man var spelade ingen roll.
Skådespelare,
fotbollsspelare,
modeller...
Även kungligheter.
Betydelselöst.
Alla var lovligt byte.
På 90-talet
var jag fotomodell med ett jetsetliv.
Och en kväll flög jag hem till London.
Det var sent.
Jag tog en taxi hem från flygplatsen och...
Jag mådde bra efter en härlig semester.
Allt var toppen.
Vem det än var, skulle vi lura dem, ta dem på bar gärning,
och få det fotat och filmat.
Just innan allt skulle gå i tryck,
var man tvungen att ringa det sista samtalet.
När jag kom tillbaka till min lägenhet,
såg jag att min telefonsvarare
som visade att jag hade ett meddelande.
Och det var nån från News of the World.
Det var inget lätt telefonsamtal för endera parten,
och 99 % av tiden, slängde de antingen på luren
eller avböjde att kommentera.
Meddelandet informerade mig att jag skulle vara med
i News of the World nästa morgon
angående en drogskandal,
och om jag hade några kommentarer.
Jag bara...
Jag tror jag behövde sätta mig ner. Det gjorde jag faktiskt.
SAMTAL
Man visste att deras liv skulle förändras, och de också.
Så man tyckte nästan synd om dem. Nästan.
Och jag minns att jag bara satt på golvet i total chock.
Jag visste inte... Jag förstod inte ens vad det handlade om,
vad som just hade hänt.
Jag tänkte: "Vad handlar det här om? Vad pratar du om?"
MODELLEN JODIE ÄR EN KOKSLANGARE
EXKLUSIVT! SIDAN 8 & 9
Det är ett ögonblick då ens kropp
bara töms på blod.
Den där totala paniken,
flykt- och kampresponsen där man tänker:
"Vad har hänt?"
VÄRLDSEXKLUSIVT TULISAS KOKAINDEAL-SKAM
Mitt liv är förstört.
Det är över.
Jag vill ha mitt liv tillbaka.
Om ens telefon började ringa hemma
sent på fredag kväll eller lördag morgon,
var Mazher Mahmood den sista man ville höra ifrån.
Den falska shejken.
Rättegången mot Mahmood, journalisten känd som den falska shejken,
har börjat på Old Bailey.
Det var så otroligt att det var trovärdigt.
Det måste vara sant.
I 30 år har han njutit av att dölja sin identitet.
Hans anonymitet, hans sekretess,
var avgörande för hela hans spel.
Den självutnämnde "King of the Sting"
dyker upp till domstolen varje dag iklädd balaklava.
Jag tycker att han var hänsynslös, oärlig,
och en skoningslös individ.
Mazher Mahmood har legat bakom några enorma tabloid-scoop.
Saker som att avslöja matchfixning i pakistansk cricket,
och en plan att kidnappa Victoria Beckham.
Maz utnyttjade den här karikatyren,
att pengar bokstavligen inte var nåt hinder
och kom man nära så kunde man roffa åt sig sin del.
Jag säger det ogärna,
men han är otroligt bra på det han gör.
Sätt teet under bordet, Paul.
Du går först, varsågod.
Folk kommer inte att tro att detta hände,
men det gjorde det.
Det må låta konstigt...
INFORMATÖR TILL NEWS OF THE WORLD
Du kanske inte tror det, men detta hände faktiskt.
Vi går tillbaka till 90-talet.
Jag satt i fängelse för bedrägeri,
när jag kom ut var jag arbetslös
men jag ville bli journalist.
Så jag tog kontakt med Mazher Mahmood.
Det var så han kallades, inte den falska shejken,
och han sa till mig: "Vill du jobba med mig?
"Kom och träffa mig, ta med några storyer."
På den tiden kallades jag Pizzamannen,
mannen som alltid levererar.
En kväll fick jag ett samtal från en man vid namn dr Rangwani.
Han var en väl ansedd, 62-årig husläkare,
en gift familjefar med två döttrar, från Solihull i Birmingham.
Han sa: "Jag berättar det här i förtroende,
"att jag har problem med en flickvän."
Han hade haft en affär i 15 år
och hon hävdade
att han var far till hennes tre söner.
Detta skulle förstöra hans rykte,
både professionellt och personligen.
Så dr Rangwani sa:
"Du har suttit i fängelse."
Jag sa: "Ja, det har jag."
Han sa: "Du måste känna mördare?"
"Jag har stött på dem, ja."
Han sa: "Hon måste dö."
Jag sa: "Okej, jag ska se vad jag kan göra."
Jag var tvungen att ta ett beslut.
Det ena var...
Gå till polisen,
vilket är...
...vad en normal person skulle göra,
eller gå till Maz.
Så jag ringde Maz.
Han sa: "Det här är vad vi ska göra.
"Jag kommer till Birmingham."
"Vi ska boka ett rum på Hyatt i Birmingham.
"Jag kommer att vara mördaren."
Rangwani skulle aldrig drömma om
att han var reporter för News of the World.
Det första Maz brukade göra under en stingoperation
var att bugga rummet från golv till tak.
Och så var det mitt jobb att ta med Rangwani till mötet.
Så vi knackar på och går in
och jag sneglar runt i rummet
och det mest avslöjande jag ser är att det står en necessär
mitt på bordet.
Vi var tvungna att fånga Rangwani mitt i akten.
Vi måste ha det på film.
Och man kan tydligt se på filmen
hur Rangwani erkänner att han vill döda sin älskarinna.
Chockerande, ärligt talat.
Så du vill att det ser ut som en olycka?
Ni vet vad ni gör. Det lämnar jag åt er.
Du vill att hon dör?
Ja, ut ur mitt liv.
Maz säger: "Okej, 5 000 pund. Kontanter.
"Du måste betala hälften i förskott
"och hälften när jobbet är klart."
Så, några dagar senare,
ordnade vi så att doktorn kunde betala.
Vi hade en skåpbil vid mötesplatsen,
där vår tekniker gömde sig med en videokamera.
Vi var tvungna att filma hur dr Rangwani överlämnade pengarna.
Det skulle utgöra avgörande bevis på uppsåt.
Så Rangwani kommer ut.
Maz sa till dr Rangwani:
"Var är depositionen?"
Han tar fram ett kuvert.
Det är otroliga bilder.
UNDERCOVERFILM
Det är pengarna, va?
Det var ett avgörande bevis på uppsåt.
Så då sa Maz:
"Okej, vi hör av oss när det är klart."
Filmen är ganska skakig,
men vi behövde fånga läkarens reaktion.
Och på väg tillbaka,
gör Rangwani en triumferande fistbump i luften.
Maz sa: "Jag har honom."
Fredagen går.
Lördag morgon ringer Maz: "Okej, allt är klart.
"När han ringer dig, och det gör han,
"säg till honom att det kommer att ske idag."
Han sa: "Du måste vara trovärdig."
"När han ringer, spring runt, bli andfådd.
"Okej? Låt stressad.
"Spela in telefonsamtalet, gör det realistiskt."
Han ringer senare
och jag glömmer det aldrig. Han ringer:
Jag svarar, trycker på spela in:
"Ja. Ja, doktorn,"
och han säger: "Är det gjort?"
Jag sa: "Vadå?"
"Är hon fixad? Är det gjort?"
Jag sa: "Ja, det är gjort."
Han greps på lördagseftermiddagen,
storyn släpptes på söndagen.
Där var det, ett stort uppslag.
VÅLDTÄKTSDROGER OCH SPRUTOR FÖR OFFRET
AV MAZHER MAHMOOD
Dr Rangwani hade gott anseende.
Men domaren, mr Elliott,
sa att han hade uppfunnit ett nät av utstuderade lögner
för att komma undan,
och hade inte visat en gnutta ånger.
Efter att ha befunnits skyldig,
dömdes han till sju års fängelse.
DROTTNING ELIZABETH II DOMSTOL
Jag var verkligen tacksam mot Maz, eftersom jag var tidigare straffad,
och den där kopplingen till Maz, den prestige som följde
gav mig tillbaka självförtroendet.
Nu gjorde jag nåt meningsfullt.
Jag har varit polis länge,
det här skulle nog inte hamnat inför domstol
om det inte varit för...
Hur det hade undersökts av tidningarna.
90-talet var tabloidjournalistikens guldålder.
Föreställ er en värld utan internet, utan mobiltelefon.
Tidningen är bokstavligen där man får sina nyheter ifrån.
Vi hade makten
att forma hur folk tänkte.
Ingen bör idag underskatta
hur stor News of the World var på 90-talet.
Den var enorm. Det var tidningen som alla pratade om.
Världens mest sålda söndagstidning.
Det fanns alltid nån skandal eller kändis
eller politiker som tabbat sig,
och man kunde läsa om det i News of the World.
EXKLUSIVT! FOTBOLLSSPELARES HEMLIGHET
POPSTJÄRNA I GRUPPSLAGSMÅL
GRAVID EFTER KNULL MED PARLAMENTSLEDAMOTEN
Mazher och jag själv jobbade båda undercover
för News of the World,
men vi var helt olika.
Jag var där för att sälja tidningar, för att roa och fresta.
Han var där som en hämndens ängel för att skicka folk i fängelse.
Men han umgicks inte med oss. Han drack inte med oss.
Han höll sig till sin egen lilla grupp.
Jag ville desperat bli hans vän och sno hans kontakter.
Jag minns att jag gick fram till honom och sa:
"Jag skulle vilja jobba med dig."
Och hans svar var...
"Sällan."
Jag var med i Maz-gänget.
Det är nåt att vara stolt över.
Det var nästan som om han var en hemlig agent,
okänd identitet.
FOTOGRAF
Alla visste att man inte lät foton av Maz ligga och skräpa.
Han fanns naturligtvis med på många bilder
men man gav dem till bildredaktionen
som suddade ut ögonen med en svart tuschpenna.
Mazher gillade verkligen att spela en roll.
Han gillade skådespeleriet.
PRIVATDETEKTIV
Han hade nåt av ett barns utstrålning,
ungefär som en pojkprins.
Han utnyttjade den där pojken
till att bli bättre på undercover, precis som barn klär ut sig.
Jag och Maz var väldigt nära, världens polare.
FOTOGRAF
Jag gjorde mycket för Maz.
Jag klädde mig som arab.
Jag klädde mig som kvinna.
Jag buggade hus åt Maz.
Jag har gjort allt för Maz.
Teamet som Mazher omgav sig med
var alla missanpassade i nån utsträckning.
De passade inte riktigt in i samhället, var outsiders,
eftersom han var en outsider.
Just då
var Maz tidningens enda asiatiska journalist.
Och på den tiden,
fanns det begränsningar för vad asiatiska journalister kunde göra.
Maz var begränsad till storyer om asiater
eller storyer om rasism.
Om Maz ville göra kändisar
eller korruption inom brittiska institutioner,
blev redaktörerna blockerade.
De kunde inte se hur en asiatisk eller svart journalist
kunde skapa samma kontakt med en vit målgrupp.
Så han bestämde sig för att vända upp och ner på allt.
Och han lärde sig att utnyttja det till sin fulla potential
för att få vad han ville.
Maz fick idén om den falska shejken.
Det var faktiskt genialt.
Det fanns en bild
av dessa otroligt rika araber som anländer till London.
Och de transplanterar
sin obscena rikedom här,
ända tills de kan göra vad de vill.
De hade ingen uppfattning om sina pengar och rikedom.
VERKSTÄLLANDE REDAKTÖR
Och bara det att vara i närheten innebar att bli bländad.
Eftersom den genomsnittliga personen inte hade nån kännedom
om arabisk kultur eller shejker,
eller vad shejker gjorde,
vad shejker sa, hur shejker agerade,
så antog nog Mazher att människor skulle agera enligt sina fördomar.
Så på ett väldigt smart sätt
exploaterade Maz tidens zeitgeist.
Han insåg att han kunde utnyttja sitt etniska ursprung
till sin fördel.
Ett av de vanliga sätten han fick sina storyer på
var genom tipslinjen,
som det gjordes reklam för
utan uppehåll i News of the World.
"Känner du till en skandal som Mazher Mahmood kan utreda?
"Ring oss!
"Vi betalar bäst."
Detta motiverade många
att ringa in.
Den process Mazher Mahmood genomgick för att bli den falska shejken,
var en riktig process,
och han fick börja litet.
Han kunde inte förvänta sig stora kändishistorier
innan han hade förfinat sin konst.
Så ett av sätten han gjorde det på
var att gå efter mindre kända personer.
Kanske folk som var mer
lättmanipulerade i den situation han skapade.
En dag fick han ett samtal, och det var ett tips om Emma Morgan.
Ett mycket bra tips.
Morgan var en av de största Page Three-tjejerna just då,
och vi hörde att hon tog droger.
VÅGAD
Det var ett perfekt jobb för Maz att testa den falska shejken på.
Jag var 24 år,
jag var en glamourmodell på 90-talet,
och gjorde modelljobb för The Sun och News of the World.
Page Three var i princip en tjej som var topless
på sidan tre i tidningen The Sun.
Många skulle säga: "Varför vill man göra det?",
men det var en grej.
Jag skulle säga att Page Three-tjejer då
kan jämföras med Love Island.
De går inte runt med bara bröst
men vi ser många rumpor, eller hur?
Det var liksom en sån grej, glamour.
Jag pratade med Mazher och han sa:
"Vi måste komma på en plan, så vi kan komma åt henne.
"Vad sägs om en kalender? Det vore bra."
Erbjuda henne tusentals pund.
Jag ringde Emma
och jag sa: "Vi har en fantastisk möjlighet åt dig."
Jag sa att en arabisk shejk var inblandad.
Jag tyckte jag hade sån tur.
Jag kände mig så lyckligt lottad och glad.
Det var mitt drömjobb.
Det kändes som att ta hem storvinsten.
Jag var så, så upprymd.
Och jag frågade Maz:
"Hur ska vi få henne att ta kola?"
Vi flög till Lanzarote.
Vi hade landat och gick genom ankomsthallen.
Och då ser jag nån jag känner.
Han hette Billy.
Maz sa till mig,
att personen som ringde tipstelefonen hette Billy.
Denna Billy påstods vara Emmas kompis.
Jag kände Billy från tidigare fotograferingar i Lanzarote.
Jag sa: "Vad gör du här?"
Han sa: "Jag är din livvakt."
Jag tänkte: "Herregud, shejken har skaffat mig en livvakt."
Jag kände mig superspeciell.
Sen sa Maz att Emmas vän Billy skulle tillhandahålla drogerna.
Jag kom till hotellet.
Steve vinkade av mig och sa: "Beställ vad du vill.
"Shejken betalar allt.
"Du kan få vad du vill."
Jag kom till hotellet,
och jag ringde Maz och sa:
"Hon är här. Stingoperationen kan börja."
Vi behövde ljud och film.
Vi behövde filmen,
annars fanns det ingen story.
Sen kom Mazher in på hotellrummet
medan jag försökte gömma kamerorna.
Det fanns ett element med ett korsmönster av trä,
så jag satte kameran inuti det.
Maz låtsades lägga ner kokainet.
Och han gjorde så här. Perfekt.
Helt perfekt.
Rummet var i ordning.
Kameran var redo,
ljudet var redo, allt var klart.
Det var bara
Emma som fattades.
Jag gick längs korridoren,
skulle till att knacka men blev jättenervös.
Jag knackade.
När Emma kom in hälsade Maz på henne.
Han bar inte traditionella kläder, bara en kostym
och han hälsade henne med båda händerna.
Som en arabisk prins.
Han överdriver alltid.
"Du är så vacker.
"Du skulle bli helt fantastisk i en kalender."
Han var väldigt flott klädd.
Han hade sån fin hy,
hans naglar var perfekt manikyrerade.
Han hade en stor guldklocka på handleden.
Jag minns bara att han utstrålade stil och karisma.
Och där fanns champagne.
Och Billy var också i rummet.
Det var en skön stämning på hotellrummet,
men jag var nervös.
Det är alltid nervöst att installera kameror,
för de kan ramla ner på golvet.
Batteriet kan ta slut
precis när hon ska sniffa kokainet.
Jag var orolig hela tiden, för det måste fungera.
Helt plötsligt sa Billy: "Vill du ha lite kola?"
Och hon blev ganska...
Inte chockerad, men som att hon kunde
säga: "Vad i helvete?".
Jag tror att hon blev förbryllad. Maz sa:
"Varsågod. Vi bryr oss inte. Det är inget problem."
Och han gjorde hela den arabiska grejen.
Han såg mig avböja och sa: "Nej. Kom igen."
Jag minns inte de exakta orden,
men jag blev enormt uppmuntrad att ta kokain.
Jag hade nog bara testat kokain några få gånger tidigare,
och hade aldrig riktigt gillat det.
Men jag trodde ärligt talat att om jag sa nej,
fick jag inte jobbet.
Så jag tog lite kokain,
trodde att han skulle gilla det.
Maz var i sjunde himlen.
Han sa: "Vi har henne."
Den falska shejken fungerade.
Men Maz ville ha mer.
Härnäst reste sig shejken och gick ut på en liten balkong,
vinkade på mig.
Han frågade om jag kunde fixa kokain åt honom.
Jag blev förvånad. Och jag sa:
"Tja, Billy...
"Du har anställt honom. Han säljer kokain.
"Be honom skaffa. Jag har inget."
Och han tittade mig i ögonen och sa:
"Jag litar inte på honom, jag litar på dig."
Han sa: "Jag ser helst att du skaffar det av Billy,
"och sen kanske du kan lämna det i min svit
"efter middagen."
Jag var vid den tidpunkten orolig för att om jag gick till hans svit,
skulle han göra närmanden.
Jag skulle vägra, och jobbet skulle inte bli av.
Billy kom på en plan för att skydda mig.
Och den planen var
att skjuta in kokainet genom ett mellanrum under hans hotellrumsdörr.
Skjuta in det tyst,
smyga iväg och sen skicka honom ett meddelande:
"Under dörren."
Så det gjorde jag.
AVSLÖJAD!
PAGE THREE-TJEJENS DROGSKAM!
Han testade falska shejken,
och upptäckte hur bra det fungerade.
Han kunde komma undan med alla möjliga saker.
Så han körde bara på.
Jag tror att Mazher älskade att spela shejken.
Det var teaterjournalistik.
Den falska shejkens arabiska dräkter
var Mazher Mahmoods väg in till de rika,
de mäktiga och de inflytelserika.
JETSETTER PÅ DAGTID, LANGARE NATTETID EXKLUSIVT!
Jag läste hela storyn, och bara storgrät.
Tidningen hade framställt mig som en knarklangare.
Det var helt otroligt.
Jag kunde inte tro det. Det var då jag insåg
att shejken inte var en shejk.
Han var en undersökande reporter som jobbade undercover
för News of the World vid namn Mazher Mahmood.
EXKLUSIVT! AV MAZHER MAHMOOD
Det var en chock, en fasa,
jag skämdes över vad folk skulle tänka...
Jag bara grät och grät och grät.
Inom en vecka efter att storyn publicerats,
hade jag vräkts från min lägenhet av min hyresvärdinna.
The Sun hade avslutat vårt kontrakt.
Jag ringde upp min agentur.
Vi brukade ringa varje dag runt kl. 17.00
för att se vilka jobb vi hade nästa dag.
Ingenting.
Mazher Mahmood förnekar att han nånsin uppmuntrat Emma Morgan att ta kokain
Vissa kritiserar ditt sätt att arbeta
och att du i princip uppmuntrar människor
att begå brott de annars inte skulle ha begått
om du inte hade varit där och frestat dem.
Det är ett argument som används om och om igen.
Jag menar, Simon, du är en kändis. Du är ett välkänt namn.
Skulle jag kunna övertala dig att sälja kokain till mig?
Garanterat inte,
oavsett om jag är utklädd till shejk eller sikh.
Det skulle du inte.
Människorna vi avslöjar är de som håller på.
Om du vill förstå Maz och vad som, du vet,
driver honom,
måste du gå tillbaka till hans bakgrund.
Maz och jag växte upp i Birmingham.
Han är en kille av pakistansk härkomst.
Maz pappa var en pakistansk journalist...
MAHMOODS PAPPA
...som jobbade för en urdisk tidning
och var begränsad till att rapportera från sitt eget samfund.
Maz avskydde tanken på att begränsas till lokala asiatiska tidningar
som sin far.
Men när han försökte ta sig in i vanlig journalistik,
tog det tvärstopp.
England på 1980-talet var ett mycket splittrat land...
UT MED PAKIS
...där rasismen frodades,
och det var väldigt svårt för asiatiska etniska minoriteter
att få jobb i mainstreammedia.
Jag hade svårt att ta mig in i journalistiken.
Jag ville jobba för min lokaltidning,
men fick avslag två år på raken när jag bad om praktik.
Det var tufft för asiater då.
Så jag kände att jag blev diskriminerad,
men det fanns inga asiater inom media då.
Sättet han tog sig in på
säger allt om Maz på den tiden
och Maz under hela hans journalistkarriär.
Det var tydligt från början,
att Maz var beredd att göra vad som än krävdes,
till och med avslöja familjevänner
som han träffade på en middag,
som pratade om att de deltagit i piratkopiering.
Han gav informationen till en tidning som gjorde en story av det,
och så hade han hittat en öppning in i journalistiken.
Jag ringde dem, sa:
"Jag känner ett gäng som gör piratkopior av band. Intresserade?"
Det var de såklart och de sa: "Kom och prata med oss."
Men fick du inte höra den historien
från din familjs middagsgäster? Hur tog de det?
Jag vet. Inte så bra.
Mina föräldrar tyckte att det var fel att göra så.
Man blir sedd som en tjallare.
Han var väldigt målmedveten.
Beslutsam, ambitiös.
Villig att göra mer eller mindre vad som helst.
PIRATKOPIERING AVSLÖJAD
Och efter den där första piratkopieringsstoryn,
berättade Maz att hans pappa var helt rosenrasande.
Hotade att kasta ut honom.
Han hade vanärat familjens namn.
Men Maz brydde sig inte. Allt handlade om storyn.
Han fick den, han var hänsynslös.
Och det var så han fortsatte.
Vi hade mycket press på oss,
vi barn i första generationen,
att lyckas.
Det viktiga var inte positionens status,
utan hur mycket man tjänade.
Det var vad våra föräldrar ville ha.
Han såg journalistiken
som en möjlighet att tjäna pengar.
Ingen tvekan. Pengar drev honom.
För pengar är lika med framgång.
Maz var en högoktanig story-knarkare.
Och precis som en knarkare alltid behöver nästa större, bättre fix,
behövde Maz alltid en större och bättre story.
News of the World handlade om sport,
sex och skandaler,
och kunde man kombinera all tre i en story
hade man tagit hem storvinsten.
Om ni inte visste det
börjar Englands Premier League imorgon.
CHELSEA FA-CUP-VINNARE
Fotbollen var enorm för News of the World.
Vi letade ständigt efter storyer
som involverade fotbollsspelare,
men inte för sportens skull.
Vid det här tillfället var Newcastle United
ett av topplagen i Premier League.
Maz fick ett tips om att klubbens ordförande, Freddy Shepherd,
och vice ordföranden, Doug Hall,
som framställde sig som respektabla affärsmän, familjefäder,
flög iväg till Marbella efter matcherna
och festade runt i stan på sunkiga nattklubbar.
Man visste att det skulle bli en enorm story
för att fotboll, för Newcastle-borna och Newcastle-fansen,
det betydde allt. Det var religion för dem.
Och stadion, St. James's Park, var som domkyrkan.
Och spelarna, de var gudarna.
Och Newcastles fotbollschefer, var religionens överstepräster.
VÄLKOMMEN HEM... ALAN SHEARER
Det är en sån story
som skulle bli viral på sociala medier idag.
Men på 90-talet
kunde folk bara få reda på vad som skedde bakom stängda dörrar,
genom tabloiderna.
Och alla visste att News of the World
var bäst på att avslöja skandaler.
Det fick dem att köpa tidningen,
Det gjorde den till landets mest sålda tidning.
Freddy och Doug ansågs oantastliga
och vad de än hittade på,
var det omöjligt att bevisa det.
Men ju mer Maz fick höra att nåt var omöjligt
desto mer satsade han.
Vi tog kontakt med Doug Hall
och sa: "Vi har en klient som är en rik shejk
"i Mellanöstern och vill starta
"en fotbollsliga i Dubai,
"han har pengar att investera, och vill diskutera det med er."
Doug Hall nappade och sa: "Vi ses i Marbella."
Maz sa att jag skulle spela hans livvakt
och se till att jag var rätt klädd.
"Du är en del av shejkens följe,
"se inte ut som en fotograf."
Vi dök upp på Marbella-klubben allihop.
Maz bokade en tjusig villa.
Väldigt dyr.
Conrad var den tekniska experten, en övervakningskille.
Han skulle övervaka filmen i rummet intill.
Vi placerade olika tillbehör,
som en Dubai Duty Free-påse
och en vattenpipa, runt omkring i villan.
Maz gjorde detta för att skapa illusionen att vi precis flugit in från Dubai.
KL. 21.29 9 MARS 1998
Jag heter Tough i efternamn, T-O-U-G-H.
Jag var i elitförbandet
i tio och ett halvt år.
Jag kunde ha varit död, men jag lever.
Vi kom till Marbella runt kl. 21.30, 22.00.
Douglas och Freddy hade sagt:
"Vi ska på ett möte på Marbella Beach Club.
"Ska träffa en shejk från Dubai. Resten är hemligt."
Jag visste mycket om shejker.
Jag visste hur de betedde sig,
vad de hade för vanor.
I min professionella livvaktskarriär hade jag beskyddat
Saudiarabiens oljeminister, prins Ahmed Zaki Yamani,
en av världens mäktigaste män just då
eftersom han styrde oljepriserna.
Inför ett möte brukar jag kolla upp vem personen vi ska träffa var,
ta reda på deras bakgrund, så att de är genuina.
Men jag hann inte.
Jag hade sagt till dem:
"Vänta, jag ska bara kolla upp det här."
När de anlände insåg vi plötsligt
att de hade tagit med sin egen livvakt,
Brian Tough, som var expert på övervakning.
Jag tänkte: "Fan! Han kommer att avslöja oss på en gång."
Jag gick fram till villan.
"Jag tar en titt därinne."
"Inga problem."
Jag gick in och skannade av.
Det såg tjusigt ut.
Jag kollade hela rummet.
Vi tänkte: "Tänk om han upptäcker en mikrofon?
"Vad gör vi?"
Vi övervakar, vi skannar hela tiden,
vi letar efter hot.
Vi är alerta hela tiden.
Mitt hjärta slog som besatt.
Det fanns inget som var uppenbart fel i rummet.
Så Douglas och Freddy kom in.
Freddy och Doug kom in i vardagsrummet,
och Maz dök upp ur sin svit i traditionell klädedräkt.
Jag tittade på shejken och han såg...
Vad kan jag säga?
"Shejkliknande" ut.
De märkte uppenbarligen ingenting,
eftersom det första de fick syn på
var påsen från Dubai.
Maz tittade ner,
och sen på mig och sa: "Ohyra!
"Vad har jag sagt?" Och sen på
Hall och Shepherd och sa: "Personal, fan också."
De skrattar.
Jag såg tuktad ut och plockade upp påsen.
Freddy och Doug hade satt sig ner, och just börjat dricka.
Maz blev alltmer engagerad,
han knäppte med fingrarna,
han beställde en flaska väldigt dyr konjak
upp på rummet.
De drack champagne och konjak.
De bara... De hällde i sig.
Och Freddy Shepherd och Doug Hall tror på allt de ser.
De snackade skit om spelarna
och började prata om tjejer.
Vi kunde inte tro vad de sa.
Freddy sa att alla Newcastle-tjejer var fula...
De snackade skit om fansen.
Samtidigt var Conrad i rummet intill och övervakade filmen.
Filmen är lite suddig.
Kamerorna var inte bra då.
De pratade om alla möjliga smaklösa saker.
Det var otroligt att höra.
Man går in och det är 50 tjejer där.
Nej, gå bara in, ta en drink, tjejerna är där
och du bestämmer om du vill ha en.
Maz var bara sitt kungliga jag
och övertygade Doug och Freddy.
De fördömde sig själva med varje ord de sa.
Vi kunde inte tro det.
Freddy och Doug sa: "Vi går ut och festar."
Vi åkte till ett ställe som heter Milady Palace.
Lapdancing, nattklubb.
Det var fullt av tjejer, och de sög bara i sig det.
Freddy Shepherd sa till och med till Maz,
att de måste vara försiktiga med vad de gjorde i Storbritannien,
på grund av de brittiska tabloiderna.
Det är kaos i Newcastle United ikväll
efter att cheferna fastnade i en stingoperation,
arrangerad av Mazher Mahmood från News of the World,
även känd som den falska shejken.
Anklagelserna mot de två männen
var uppslagna över News of the World
efter att en undercover-reporter hittat dem på en bordell.
De rapporterade att de regelbundet jagade kvinnor på affärsresor.
De påstods ha hånat fansen,
och kallat Tyneside-kvinnor fula.
Avslöjandena har chockat och förfärat fansen.
De borde avgå.
Efter vad de har sagt om kvinnor, vilken fräckhet.
Det de har gjort är oförlåtligt.
Det är fansen som är klubben.
Inte cheferna.
EXKLUSIVT! MAZHER MAHMOOD
Bara fenomenalt, hur han kunde få cheferna
från Newcastle att snacka skit:
"Alla Newcastle-tjejer är fula."
Världspressen skulle komma att ta upp
vad Mazher hade gjort på Sunday.
Fansen under hemmamatchen igår kväll klargjorde
att de kände sig förrådda och skrek: "Judas!"
Judas!
Och de upprepade att de ska avgå,
och skrek: "Sparka styrelsen!"
Sparka styrelsen!
LONDON HILTON PÅ PARK LANE
Efter att storyn kom ut
vann Mazher Årets reporter 1999,
vilket är fantastiskt.
Det var bara,
otrolig undercover, undersökande journalistik.
Oslagbart.
Jag hade aldrig kunnat göra nåt så bra.
VÅR POJKE MAZ VINNER ÅRETS REPORTER!
Jag var otroligt stolt.
Det är stort. Det är Oscarsgalan,
för vårt yrke.
OCH PRISET GÅR TILL...
Det finns inget bättre
än att se en fantastisk story som du upptäckt
över hela förstasidan, och du vet,
att resten av Fleet Street ser på och säger "Oj!"
BRITISH PRESS AWARDS ÅRETS REPORTER 1999
Mazher var nu tidningens högst betalda reporter.
Helt välförtjänt.
Jag beundrade definitivt Maz.
Han hade vad andra ville ha.
Att bli avgudad av de som läste tidningen,
att bli avgudad av makthavarna.
Om han knäppte med fingrarna, fick han pengar för en story
medan vi andra fick tigga om dem.
Det var ett spel för honom. Och han vann. Varje gång.
Jag minns att jag såg honom i en fin bil,
besöka dyra restauranger.
Smyckena, hans klocka, han bar en Rolex.
En enorm fyrarummare i Kensington.
Han var en utmärkt journalist. Ja.
Men ett var säkert,
han var hänsynslös.
Totalt hänsynslös.
Och ingenting kunde stoppa honom.
Absolut ingenting kunde stoppa honom.
Mazher Mahmood har betts om en kommentar men valde att inte svara.
News UK har betts om en kommentar men valde att inte svara.
Undertexter: Sara Ritzén Awunor
Kreativ ledare Jeni Orimalade