Fúko s Andym úspěšně kontaktují autora mangy, Anno Una.
Anno je ujišťuje, že jim chce pomoct zesílit,
ale vzápětí Fúko s Andym bojují s Podzimem o záchranu napadeného muže.
Bohužel zatím nejsou schopní svého nepřítele porazit.
Anno si B-perem namaluje Andyho ruku a zkusí na nepřítele silný útok.
Ukáže jim tak potenciál anulátorů.
Jenže ani jeho útok na Podzimovu porážku nestačí,
a tak trojice prchá z bojiště směrem k domu, kde Anno žije.
Přesvědčí Juiz, aby Anno směl vést jejich další výcvik,
a ten za tím účelem promění Andyho v obří knihu.
Je obří! Proč je tak vysoká?
Nejspíš obsahuje i Victorovu část.
Takhle dlouho už je zkrátka na světě.
A o Andyho minulosti se dozvím jen tak, že to celé přečtu?
Ne tak docela.
Vejdi do ní.
Jak mám...
Tohle přece přečíst nemůžeš.
Nezvládneš ji ani otevřít.
To nevysvětluje, jak do ní mám vejít.
Zní to spíš jako zápletka pohádky než...
To jsem já?
Nepanikař. Nic ti není.
Tohle je artefakt. Soul Caliber.
Dokáže vytáhnout z duši z těla a vložit ji do libovolného předmětu.
A já tu tvou vložím přímo do té knihy.
Tam poznáš jeho stránky, co jsi neznala, a naučíš se víc i o sobě.
A stejně tak on zase líp pozná tebe
a vlastní minulost.
Cože? Co tím myslíte?
Jinými slovy...
oba pochopíte důvod.
Důvod, proč se Andy narodil.
OPOZICE
Kde to jsem?
To už jsem v Andyho vzpomínkách?
Ani hnout!
Nejsi jedno z těch uprchlých děcek?
Jmenuju se Fúko Izumo!
Teda... Já jsem Fúko Izumo!
Hej, přestaň blbě žvanit, jestli chceš žít.
To ne! Kravata od pana Nica nefunguje!
Jsem obyčejná 18letá holka.
Nejsem nebezpečná. Nechte mě být, ano?
Měla jsem se učit anglicky!
Sandersi! Josh! Rede! Tak vy jste ty děcka nezachránili všechny?
Určitě byly všechny. Nikdo z nich ji nezná.
Fakt ne?
Andy, jsi...
Jsi to ty, Andy, že jo?
Kde to jsme? A kdy?
Jsme kousek za Longingem.
Ale ty mluvíš japonsky. Jsi Japonka?
Andy! Já věděla, že je na tebe spoleh.
Ani v téhle době jsi mě nenechal jen tak umřít.
Co je zač ten Andy, o kterým furt mluvíš?
No jo, v téhle době se jmenuješ jinak.
Jak dlouho se po kapitánovi chceš válet?
Vy taky mluvíte japonsky?
Klídek, Josh.
Nedotkly se vás teď moje vlasy?
Tak to je zlý. Řítí se sem neštěstí!
Neštěstí? Co to blábo...
Uf, aspoň nebylo nic moc.
Jak jsi to...
Ty jsi to předpověděla, co? Jsi čarodějnice? Beztak!
Radši tě odprásknu.
Do háje! Teprve jsem Andyho našla, ještě nesmím umřít.
Musím to vysvětlit. Získat jejich důvěru.
Na levém rameni máš nápis „Dead End!“
a vlevo na hrudníku „1865“!
Jmenuju se Fúko Izumo
a znám tvoji budoucnost.
Kapitáne, odkud o těch tetováních ví?
Hej! Co mezi vámi dvěma jako bylo, no?
Pojď s náma.
Najíme se.
Díkybohu jsi v pořádku.
Moc vám za jejich záchranu děkujeme. Jsme vaši dlužníci.
Můžu vám to nějak oplatit, prosím?
SALON A RESTAURACE ŠTĚSTÍČKO
Slyšela jsem, že mluvíte japonsky.
Jo, kapitán mě učil.
Chci se tam vydat a poznat samuraje.
Naučit se umění tasit.
Nic víc? Určitě chcete jenom jídlo?
Přesně tak. Netrapte se.
Stačí jídlo a nějaký to pití.
Máme tu zásobu místního piva, jestli máte zájem,
ale pozor, pro cizince je trochu silné.
Sem s ním! Dáme si soutěž v pití!
- Jsem pro! - Jsem pro!
Co vlastně obvykle děláte, Andy?
Teď po občanský válce je hodně míst v pořádným svrabu.
A my jim pomáháme od hlupáků, co dělají potíže.
A na oplátku nám pak děkujou třeba takhle.
Občanská válka? V jakém roce že byla?
To je jenom zástěrka. My víme, jak to opravdu je.
Tady kapitán si nepamatuje vlastní minulost.
Proto teď bloudí světem.
Prostě chce jen narazit na někoho, kdo ho vůbec zná.
A nám třem na svojí cestě pomohl z trablů.
Tak teď pomáháme my jemu.
A právě proto...
upřímně doufám, že to, že ho znáš, nebyla lež,
- jinak jsi mrtvá. - Mrtvá.
Všichni se uklidněte.
Nic nám neřekne, když tak vyhrožujete.
Jsi Fúko, že jo? Tak mluv. Jak jsi věděla o těch mých tetováních?
Jak jsem...
No, v budoucnosti všude chodíš nahý.
Blbost. Nesmysl.
Ne, je to pravda!
Možná... Co já vím? Asi že už tak dlouho žiješ jako nemrtvej.
Za tu dobu už se ti hodnotovej žebříček mohl změnit.
A taky v budoucnosti bojuješ katanou.
A střílíš prsty.
Počkat. Moment. Nemrtvej?
Ano.
Co je?
Sice se mu pekelně rychle hojí rány,
ale žádnej zombie to není.
Aha, v téhle době Andy ještě neví, že je Nesmrtelnost.
Andy, prosím, dovol mi přidat se k vám.
Nic, co jsem zatím řekla, tě nepřesvědčilo, co?
Tak mě nech riskovat život po tvým boku.
Získám si tvou důvěru, zesílím a líp tě poznám.
Zabijeme tři mouchy jednou ranou.
Jeden náboj, jeden výstřel.
Zamiř si na hlavu a zmáčkni spoušť. Když přežiješ, dovolím ti to.
Pěkný. Tady máš. Iniciaci jsme tu dlouho neměli.
Přestaň! Přeskočilo ti?
Omlouvám se.
Ale stejně nebyla nabitá, že ne?
Úspěšně jsi mě podfoukl, tak to nešlo poznat.
Ale i kdyby šlo o šanci jedna ku šesti, Andy, kterého znám já, by to neudělal.
Zvlášť ne někomu, kdo není bojovník.
To se mi ulevilo! Zjevně jsi pořád ten starý dobrý Andy.
Co bys dělala, kdyby tam střela fakt byla?
Kdepak, bavíme se o Andym.
Jasně, skvělý, ale co kdyby?
Nic mi nehrozilo.
No, zamlouváš se mi.
Já bych ji přijala.
Že jo, kapitáne?
- Jsou všichni mrtví? - Jo.
Šlo to líp, než jsem čekal.
Hej, obsluho.
Dobrá práce, hezky jsi nám je opila. Přesně podle plánu.
Čekali přímo na ráně.
Jistě, takže dodržíte svoje slovo?
Jo, už ty děcka necháme na pokoji.
Fúko.
Slečno Josh...
Vy jste mě zachránila.
Daří se kapitánovi v budoucnosti dobře?
Netrpí nějak?
Ne, má se dobře. Vlastně skvěle.
Bezva.
To ráda slyším.
Sandersi, půjčím si je.
Hned se vrátím.
Andy, počkej.
Nechápala jsem, co poznávání Andyho znamená,
ale teď už to vím.
Znamená to vidět, kolikrát už musel říct sbohem.
Teď už to chápu. Vím, že nemůžu umřít. Jsem Nesmrtelnost.
Tak dává větší smysl boj na blízko.
Protože jestli neumřu, tak co bych se staral o nějakou bolest?
Je mou povinností vidět všechna ta loučení na vlastní oči.
UNDEAD UNLUCK
Díky za pomoc. Promiň, žes musela.
To nevadí. Nemohla jsem jinak.
Slečna Josh mě zachránila.
Byli to dobráci.
Pro mě až moc velcí dobráci.
Promiňte.
Moc mě to mrzí. Je to má vina, protože jsem je poslechla.
Pomohli jste mi, a já to přesto udělala.
Nějak to odčiním,
ale prosím, ostatním odpusťte. Ti nic neprovedli.
Majitelka salonu.
Tak takhle to je.
Andy, počkej!
- Ona to nechtěla udělat. - Pusť mě.
Každej rok v tenhle den
přijdeš sem a naliješ to vaše pivo na jejich hroby.
A kdykoli Anhueser přijde s novinkou. Až do smrti.
Ani jednou nevynechej.
Udělej to, a ti tři ti odpustí, cos provedla.
Ano, udělám to. Přísahám, že ano.
Anhueser LEŽÁK
Pojď.
Dobře.
Jsi vážně hodnej.
O čem to mluvíš?
No, byl jsi k té paní hodně laskavej.
Věčně by se tou vinou sžírala, tak jsi jí dal šanci ji odčinit.
To mi hodně fandíš.
Chci jenom, aby trpěla.
Nic víc, nic míň.
Aha.
A můžu teda předpokládat, že jsem členkou družiny?
Blázníš? V nejbližším městě tě vysadím.
To jsme si nedomluvili. Prošla jsem zkouškou, ne?
Fajn, tak družinu ruším.
Počkej!
Od té doby jsem Andyho doprovázela.
Spolu jsme se potkávali a loučili s mnoha lidmi na mnoha místech.
Připadalo mi to jako celé věky, a přitom zároveň jako okamžik.
Všechno splývalo, jako by se mi to zdálo.
Byla to prazvláštní zkušenost.
Jako bych byla postavou v nějaké knize.
A Andy se celou dobu ani jednou neusmál.
Nejen to. Taky nikdy nemluvil o své minulosti.
Počkat. Anulátor štěstí, říkáš?
Co tím myslíte, slečno Fúko?
Nováčky bych asi raději měla zasvětit, ať neriskuju.
Mohla bych je vážně zranit, když budu čekat, než se poznáme.
Tak prosím. Neštěstí už letí.
Berte to jako vstupní ceremonii.
Odnesu Andymu jídlo.
Úžasný, tak snad tě kapitán nezkusí osahávat.
Já věděla, že tě tu najdu.
Nesu ti večeři. Budeš jíst, ne? Andy?
Přestaň mi tak říkat, když jsou moji lidi poblíž.
No tak, čemu to vadí?
Právě prošli nešťastným rituálem.
- Pan Ash... - Počkej, budu hádat.
Budwaiser Ležák
Ash skončil celej špinavej.
A pod Camusem se rozpadla židle a skončil na zemi.
Trefa!
Pan Ash mi věčně zírá na prsa! Děsně mě to štve!
Co je na nich tak skvělýho?
Pan Camus takový věci nedělá.
Nějaký nový pivo?
Jo, říkají tomu Budwaiser. Fakt dobrý.
To si slečna Josh a ti dva pochutnají.
Fúko, mám otázku. Co podle znamená umřít?
Co tě tak najednou popadlo?
Mluvím vážně.
Podle mě umřeš, když mozek přestane myslet.
Myslet znamená možnost výzvy.
Myslet znamená možnost změny.
Podle mě je člověk mrtvej, když už tohle nedokáže.
S tím tak docela nesouhlasím.
Podle mě je člověk opravdu mrtvý, až když si ho nikdo nepamatuje.
Já jsem přišla o rodiče při nehodě.
Teda, zabila jsem je svou schopností. Je a ještě další lidi.
To, že jsou mrtví, pro mě znamenalo, že už se neuvidíme,
ale dneska to vidím trochu jinak.
Vždyť si přece mámu i tátu všude nosím s sebou v srdci.
Pořád mi opakují, že jsem za to nemohla.
A že když budu dál žít, možná mě potká něco báječného.
Jasně, možná si to jen představuju, abych unikla pocitu viny,
ale máma s tátou mi vždycky pomáhali, celej život až dodneška.
Proto je pořád nepovažuju za mrtvé.
Jasně, nemůžu je fyzicky potkat,
ale jsem si jistá, že Josh a ostatní taky žijí dál uvnitř tebe.
Jo, doufám, že jo.
Konečně ses usmál, Andy!
No teda! Všechna ta moje dřina se vyplatila.
Stálo to za...
Rok 1865, 15. dubna, Washington D.C.
Moje nejstarší vzpomínka.
Teď když to víš, půjdeš tam, že jo?
Dokud nezapomenu, nebudu sám. Teď už si poradím.
Ne, to... Sice tě miluju,
ale zároveň vlastně ne tebe, jak jsi tady.
Takže bychom tohle dělat neměli. Aspoň ne teď.
Počkat, neřekla jsem, že tě miluju?
Řekla.
Ale to je vedlejší, Fúko, protože právě začínáš mizet.
Co se děje? Odnáší mě to někam jinam?
Co mám dělat?
Andy!
Copak?
Za 144 let 1. srpna 2020 se my dva potkáme.
Bude to na nádraží Šindžuku.
Až se to stane, zkusím utéct, ale určitě mě musíš chytit!
Když to ten den uděláš, tak ti tu pusu dám, dobře?
Tak na to prosím tě nezapomeň!
Dokud nezapomeneš...
...tak lidi neumřou.
Nářez. Fakt nářez.
Kde to jsem?
ROK 1865
15. DUBNA
WASHINGTON D.C.
POKRAČOVÁNÍ PŘÍŠTĚ
Překlad titulků: Růžena Svobodová