Fuko og Ubbe fik kontakt med forfatteren Anno Un.
Anno ønsker at hjælpe dem med at blive stærkere,
men Fuko og Ubbe ender med at kæmpe mod Efterår for at redde en mand.
Men med deres nuværende evner kan de ikke besejre fjenden.
Anno tegner Ubbes arm med G-liner og bruger den til et stærkt angreb.
De får derved vist Negativ-evnernes potentiale.
Men selv ikke det er nok til at besejre Efterår.
Så trioen trækker sig fra kampen og tager til Annos palæ.
Der overbeviste de Juiz om at lade de to træne med Anno,
og Ubbe forvandles til en bog, der når op til rummet.
Den er gigantisk. Hvorfor er den så høj?
Det er nok, fordi Victors del også er med.
Det er basalt set hvor længe, han faktisk har levet.
Så for at lære om Ubbes fortid skal jeg læse hele denne bog?
Ikke helt.
Gå ind.
Hvordan kan jeg...
Jeg mener, du kan jo ikke læse alt dette.
Den er for tung til at åbne.
Men det forklarer ikke, hvad du mente med "gå ind".
Det lyder mere som et eventyr end noget...
Er det mig?
Tag det roligt. Du er okay.
Dette er artefaktet Sjælekaliber.
Det kan tage en persons sjæl og forsegle den i et valgt objekt.
Og jeg vælger at sende dig ind i den bog.
Der vil du lære om dele af ham, du ikke kender til, og om dig selv.
Og han vil få en dybere forståelse af dig
og undersøge sin egen fortid.
Hvad? Hvad mener du med det?
Med andre ord...
...vil du finde ud af hvorfor.
Altså grunden til, at Ubbe blev født.
Hvor er jeg?
Kan jeg allerede være i Ubbes minder?
Frys!
Et af børnene, der undslap? Kom tilbage!
Jeg hedder Fuko Izumo!
Jeg er ikke herfra! Hvor er jeg?
Hold mund, medmindre du vil dø.
Åh nej. Jeg må ikke dø endnu. Jeg er lige kommet.
Jeg er bare en normal 18-årig pige.
Jeg lover, at jeg ikke er farlig.
Vil du ikke nok bare lade mig gå?
Jeg har ikke engang fundet Ubbe endnu!
Hallo, Josh! Red! Sanders! Siger I, at I ikke reddede alle børnene?
Nej, jeg er sikker. Ingen af børnene ved, hvem hun er.
Hvad? Ikke?
Ubbe, det er...
Ubbe! Det er dig, er det ikke?
Hvor er vi lige nu, og hvornår er det?
Vi er et lille stykke fra Longing.
Er du derfra? Vi kan tage dig med.
Ubbe. Jeg vidste, jeg kunne regne med dig.
Selv i denne tid ville du ikke lade mig dø.
Hvem er denne Ubbe, du snakker om?
Det er rigtigt. Du havde et andet navn.
Hvor længe vil du holde fast i kaptajnen?
Undskyld. Jeg er bare...
Sæt hende ned, Josh.
Mit hår rørte dig ikke, vel?
Det er slemt. Nu kommer uheldet!
"Uheldet"? Hvad snakker du...
Godt. Det var kun et lille et.
Hvordan...
Du forudså det, gjorde du ikke? Er du en heks? Det må du være.
Okay, vi må hellere dræbe dig.
Pokkers. Pokkers. Pokkers.
Jeg har lige fundet Ubbe. Jeg kan ikke dø endnu.
Jeg må forklare. Vinde deres tillid.
På din venstre skulder står der "Dead End"!
På venstre side af brystet står der "1865"!
Jeg hedder Fuko Izumo, og jeg kender din fremtid.
Du må tro mig. Vil du ikke nok?
Kaptajn, hvordan kender hun til dine tatoveringer?
Hvilket forhold har du haft til kaptajnen?
Kom med os.
Lad os spise.
Jeg er glad for, at du er okay.
Tak, fordi I reddede børnene. Vi står alle i gæld til jer.
Kan jeg gøre noget til gengæld?
LUCKY SALOON OG RESTAURANT
Jeg har hørt, at du taler japansk.
Ja. Kaptajnen lærte mig det.
Jeg vil tage over for at møde samuraier.
Og lære at trække hurtigt.
Er det alt? Er du sikker? Vil I bare have mad?
Det er rigtigt. Bare tag det roligt.
Kun mad og sprut for nu.
Hvis I er interesserede, har vi meget af byens berømte lokalbryg,
men jeg advarer jer, at den er stærk.
Kom med den. Lad os have en drikkekonkurrence.
Ja, for pokker. Vi er klar.
Hvad gør I normalt, Ubbe?
Mange steder er i problemer, efter borgerkrigen sluttede.
Så vi tæver fjolser, der er ude på ballade.
Til gengæld bliver vi takket sådan her.
Borgerkrigen? Hvilket år var det nu?
Det er bare en facade, og det ved du. Vi kender sandheden.
Kaptajnen her kan ikke huske sin fortid.
Det er derfor, han flakker verden rundt.
Han håber på at møde nogen, der ved, hvem fanden han er.
Og vi tre har han reddet i løbet af sin rejse.
Så nu hjælper vi ham, hvis vi kan.
Det er derfor,
hvis du har løjet om, at du kender kaptajnen,
så er du færdig.
Tag det roligt, alle sammen.
Hun fortæller os ikke noget, hvis I truer hende sådan.
Det var Fuko, ikke? Fortæl mig dette. Hvordan kender du til mine tatoveringer?
Hvordan...
I fremtiden er du altid nøgen.
Det kan ikke passe. Det er absurd.
Nej, det passer!
Måske er det, fordi du har levet som Udød så længe?
Efter så lang tid kan dine værdier have ændret sig en smule?
I fremtiden kæmper du også med en katana,
og dine fingre kan skyde.
Vent. Gå tilbage. Udød?
Aha.
Hvad?
Hør, kaptajnens sår heler hurtigt,
men han er sgu ikke en zombie.
Javel. Så Ubbe i denne tid ved ikke, at han er Udød.
Ubbe, lad mig komme med i banden.
Intet, jeg har sagt, får dig til at stole på mig, vel?
Så lad mig sætte livet på spil sammen med dig på din rejse.
Jeg kan vinde din tillid, blive stærkere og lære mere om dig, Ubbe.
Det er tre fluer med ét smæk.
Én patron, ét skud.
Sigt på dit hoved og tryk på aftrækkeren. Hvis du overlever, er du med.
Godt. Her. Det er den første optagelsesprøve længe.
Stop. Er du sindssyg?
Undskyld.
Men den var ikke ladt, vel?
Du snød mig godt nok, så jeg ikke kunne se det...
...men selv med de odds ville den Ubbe, jeg kender, aldrig gøre det.
Især ikke nogen, der ikke kan slås.
Gudskelov. Du er vist stadig den samme Ubbe.
Hvad havde du gjort, hvis der faktisk var en patron i?
Jeg havde klaret mig. Det er Ubbe.
Ja. Super. Men hvad nu hvis?
Jeg havde været okay.
Jeg kan godt lide dig.
Jeg synes, hun skal med.
Ikke, kaptajn?
- Er de alle døde? - Jeps.
Det var nemmere, end jeg troede.
Hallo, saloon-dame.
Du gjorde det godt. De blev godt fulde. Som vi planlagde.
Som sild i en tønde.
Ja. Og I overholder jeres del af aftalen?
Det gør vi. Vi lader børnene være.
Fuko.
Frk. Josh,
du beskyttede mig.
Har kaptajnen det godt i fremtiden?
Ser han ud, som om han har smerter?
Nej. Han har det fint. Rigtig godt.
Godt.
Dejligt at høre.
Sanders, jeg låner disse.
Jeg er tilbage om lidt.
Ubbe, vent.
I begyndelsen vidste jeg ikke, hvad det betød at lære om Ubbe,
men det gør jeg nu.
Det betød at lære om alle de gange, han måtte sige farvel.
Det står klart for mig nu.
Nu, hvor jeg ved, jeg ikke kan dø, at jeg er Udød.
Det giver mere mening for mig at komme tæt på.
For hvis jeg ikke dør, er jeg ligeglad med smerte.
Det er min pligt at se hvert eneste med egne øjne.
UNDEAD UNLUCK
Tak for hjælpen. Undskyld, at du måtte bidrage.
Det er okay. Jeg måtte hjælpe.
Frk. Josh reddede mit liv.
De tre var gode mennesker.
Alt for gode til mig, faktisk.
Beklager.
Undskyld. Det er min skyld, fordi jeg fulgte deres plan.
Jeg stod i gæld til dig, og jeg gjorde det alligevel.
Jeg vil bøde for det, jeg har gjort,
men du må tilgive de andre her. De er uskyldige.
Saloonchefen.
Javel.
Vent, Ubbe, stop!
- Hun gjorde det ikke, fordi hun ville. - Slip mig.
Hvert år på denne dag
skal du hælde Anhueser-sprut på deres grave.
Også hver gang, de lancerer en ny, til den dag du dør.
Spring ikke én eneste dag over.
Gør det, og så vil de tre ikke bebrejde dig.
Ja, det vil jeg gøre. Jeg sværger, at det gør jeg.
Anhueser LAGER
Kom.
Okay.
Du er godt nok rar.
Hvad mener du?
Fordi du var flink ved den søde dame.
Hun ville nok være blevet ved med at bebrejde sig selv,
så du gav hende en måde at bøde på.
Du tænker for høje tanker om mig.
Jeg ønsker kun, at hun lider.
Intet mere, intet mindre.
Javel.
Så kan jeg godt antage, at jeg er med i banden nu?
Hvad snakker du om? Jeg sætter dig af i den nærmeste by.
Vent, det var ikke aftalen. Jeg bestod din prøve, ikke?
Okay, så er banden opløst.
Vent lige lidt!
Fra da af rejste jeg med Ubbe.
Sammen mødte vi, og skiltes fra, mange mennesker mange steder.
Det føltes som evigheder, men også som ingen tid var gået.
Det var, som om jeg drømte, fordi tiden blev så uklar.
Det var en underlig oplevelse.
Som om jeg var en karakter i en bog.
Og i al den tid smilede Ubbe aldrig.
Ikke blot det, han talte aldrig om sin fortid.
Vent. Et Negativ mod held, siger du?
Hvad skal det betyde, frk. Fuko?
Det ville være farligt, hvis jeg ikke fortalte de nye om det.
Jeg kunne skade dem, hvis jeg venter, til vi kender hinanden.
Her kommer det. Uheld.
Det tæller som optagelsesprøve.
Jeg giver Ubbe hans mad.
Godt. Så kan vi håbe, at kaptajnen ikke rager på dig.
Jeg vidste, jeg ville finde dig her.
Se, jeg har taget mad med til dig. Du spiser vel? Ubbe?
Hold op med at kalde mig det, når mine mænd er i nærheden, Fuko.
Kom nu. Hvad kan det skade?
Jeg gav dem uheldsritualet for lidt siden.
- Ser du, hr. Ash var... - Vent. Lad mig gætte.
Budwaiser - Lager
Ash blev vel lidt fræk.
Og Camus' stol kollapsede, så han landede på røven.
Hold da op! Du har ret!
Hr. Ash stirrer altid på min barm, og jeg orker det ikke!
Hvad skulle der være så godt ved dem?
Hr. Camus gør ikke sådan noget.
Er det et nyt mærke?
Ja. De kalder det Budwaiser. Det er rimelig godt.
Noget, frk. Josh og de andre kan drikke.
Fuko, lad mig spørge dig om noget. Hvad tror du, det betyder at dø?
Hvorfor tænker du pludselig på det?
Jeg er alvorlig her.
Personligt tror jeg, at døden er, når hjernen ikke tænker.
At tænke betyder, at man kan udfordre.
At tænke betyder, at man kan forandre sig.
Når en person ikke kan det længere, så er de døde.
Det er jeg ikke helt enig i.
Efter min mening dør man først, når ingen husker en længere.
Jeg mistede mine forældre i en ulykke.
Jeg mener, jeg dræbte dem med min evne sammen med en masse andre.
Jeg troede, at når jeg ikke kunne se dem, så var de døde,
men nu tror jeg, det er anderledes.
Både min mor og far har trods alt altid været i mit hjerte
og fortalt mig, at det ikke var min skyld,
og at hvis jeg bliver ved med at leve, kan der ske noget vidunderligt.
Det er måske en fantasi for at undslippe vægten af mine synder,
men min mor og far har altid hjulpet mig, selv i dag,
så derfor føler jeg ikke, at de er døde endnu.
Jeg kan selvfølgelig ikke møde dem,
men jeg er sikker på, at frk. Josh og de andre lever i dig.
Ja. Det håber jeg, de gør.
Du smilede endelig, Ubbe!
Mit hårde arbejde betalte sig virkelig.
Det var værd...
1865. Den 15. april. Washington D.C.
Det er mit ældste minde.
Når jeg nu har fortalt dig det, tager du derhen, ikke?
Bare jeg ikke glemmer, er jeg ikke alene. Jeg klarer mig nu.
Nej, den... den, jeg elsker, er dig.
Men samtidig ikke den version, der er her.
Så jeg tror ikke, vi skal gøre det. I hvert fald ikke nu.
Vent. Sagde jeg lige, at jeg elsker dig?
Det gjorde du.
Men hvis vi lader det ligge, så er du ved at falme, Fuko.
Hvad er det her? Tager den mig et andet sted hen?
Hvad skal jeg gøre?
Ubbe!
Hvad er der?
Om 144 år, den 1. august 2020, vil du og jeg mødes.
Det er på Shinjuku Station.
Når vi gør, vil jeg prøve at flygte, men sørg for at fange mig!
Hvis du gør det den dag, så kysser jeg dig, okay?
Så vær sød ikke at glemme det!
Så længe du ikke glemmer...
...vil folk ikke dø.
Sygt. Vildt sygt.
Hvor er jeg?
DEN 15. APRIL
WASHINGTON D.C.
FORTSÆTTES
Tekster af: Satine von Gersdorff