Fuko og Andy får kontakt med forfatteren, Anno Un.
Anno ønsker å hjelpe dem å bli sterkere.
Fuko og Andy ender med å kjempe mot Høst for å redde en mann,
men de er ikke sterke nok til å overvinne Høst.
Anno tegner Andys arm med G-Liner og bruker den til å lage et angrep,
noe som viser potensialet til negatorevner.
Selv ikke det er nok til å slå Høst.
Trioen trekker seg fra kampen og drar til Annos hjem.
De overbeviste Juiz om å la Anno trene dem opp.
Andy ble forvandlet til en kjempestor bok.
Den er enorm. Hvorfor er den så høy?
Antakeligvis fordi Victors historie også er inkludert.
Dette er så lenge han har levd.
Så for å lære om Andys fortid, må jeg lese hele denne boka?
Nei.
Gå inn i den.
Hvordan...
Du kan jo ikke lese alt dette.
Den er for tung til å åpnes.
Det forklarer ikke hvordan jeg skal gå inn.
Det høres ut mer som en eventyrfortelling enn noe man...
- Er det meg? - Ikke få panikk. Alt i orden.
Dette er artefakten Soul Caliber.
Den kan dra ut noens sjel og forsegle dem inni en gjenstand.
Jeg velger å forsegle deg i boka.
Du vil lære om de ukjente delene av ham, og deg selv.
Han vil også få en bedre forståelse av deg og undersøke sin egen fortid.
Hva mener du med det?
Med andre ord...
Du vil finne ut hvorfor.
Hvorfor Andy ble født, altså.
Hvor er jeg?
Er jeg allerede inni Andys minner?
Frys!
Et av barna som rømte? Kom tilbake!
Jeg heter Fuko Izumo!
Jeg er ikke herfra. Hvor er jeg?
Slutt å plapre, med mindre du vil dø.
Nei, jeg kan ikke dø enda. Jeg kom jo nettopp.
Vær så snill. Jeg er en vanlig 18-åring.
Jeg lover at jeg ikke er farlig.
La meg gå, vær så snill.
Jeg har ikke funnet Andy enda!
Sanders! Josh! Red! Reddet dere ikke alle barna?
Jo, jeg er sikker. Ingen av barna her vet hvem hun er.
Ikke?
Andy...
Andy! Det er vel deg?
Hvor er vi nå? Og når?
Vi er ikke langt fra Longing.
Er du derfra? Vi kan ta deg med dit.
Andy. Jeg visste at jeg kunne stole på deg.
Selv i denne tiden, ville du ikke ha latt meg dø.
Hvem er den Andy-fyren du snakker om?
Å ja. Du hadde et annet navn.
Hvor lenge skal du henge deg på kapteinen?
Beklager det. Jeg...
Ned, Josh.
Kom håret mitt borti deg?
Det er ikke bra. Her kommer et stort uhell!
"Uhell"? Hva snakker du...
Heldigvis var det ikke så stort.
Hvordan...
Du forutså det. Er du en heks?
Jeg bør nok drepe deg.
Pokker. Jeg fant nettopp Andy. Jeg kan ikke dø enda.
Jeg må forklare og få dem til å stole på meg.
På venstre skulderen din står det "Dead End!"
På venstre side av brystet står det "1865!"
Jeg heter Fuko Izumo. Jeg vet om fremtiden din.
Du må tro på meg. Vær så snill.
Kaptein, hvordan vet hun om tatoveringene dine?
Hva slags forhold har du til kapteinen?
Bli med oss.
Vi går og spiser.
Jeg er glad du er ok.
Takk for at dere reddet barna. Vi står i gjeld til dere.
Hva kan jeg gjøre til gjengjeld?
Jeg hørte at du snakket japansk.
Kapteinen lærte meg det.
Jeg vil møte samuraier og lære å trekke sverdet raskt.
Er du sikker? Vil dere bare ha mat?
Ja. Ikke tenk på det.
Bare mat og alkohol foreløpig.
Vi har byens berømte lokalbrygget øl,
men jeg må advare om at den er sterk.
Kjør på. La oss ha drikkekonkurranse.
- Vi er med. - Vi er med.
Hva gjør dere til vanlig, Andy?
Mange steder er i dårlig stand etter borgerkrigen.
Vi banker folk som driver med ugagn.
Vi får dette som takk.
Borgerkrigen? Hvilket år var det igjen?
Det er bare en fasade. Vi vet hva som egentlig foregår.
Kapteinen har ingen minner om fortiden sin.
Derfor har han reist rundt i verden.
Han har håpet på å møte noen som vet hvem han er.
Han har reddet oss tre fra trøbbel, så vi hjelper ham så godt vi kan.
Derfor er det best for deg at du ikke lyver om å kjenne kapteinen, ellers
- er du død. - Er du død.
Ro dere ned.
Hun vil ikke fortelle noe om dere truer henne.
Det er Fuko, ikke sant? Hvordan visste du om tatoveringene mine?
Hvordan skal jeg...
I fremtiden er du alltid naken.
Aldri i livet. Det er absurd.
Nei, det er sant!
Kanskje fordi du har levd som Udød så lenge?
Etter så lang tid, har nok verdiene dine endret seg.
I fremtiden kjemper du med katana, og du bruker fingrene som pistol.
Vent litt. Udød?
Ja.
Hva?
Kapteinens sår leges fort,
men han er ingen zombie.
Jeg skjønner. Andy i denne tidsperioden vet ikke at han er Udød.
Andy, la meg bli med dere.
Ingenting jeg har sagt så langt har fått dere til å stole på meg.
La meg risikere livet mitt sammen med dere på reisen.
Jeg vil vinne deres tillit, bli sterkere og lære mer om deg, Andy.
Som å slå tre fluer i en smekk.
Én kule, ett skudd.
Sikt på hodet ditt og trekk av. Overlever du, får du bli med.
Ikke verst. Her. Første introduksjonsprøve på lenge.
Stopp. Er du gal?
Beklager det.
Men pistolen var ikke ladet.
Dere lurte meg godt. Jeg var ikke sikker.
Selv om oddsen var én til seks, visste jeg at Andy ikke ville gjort det.
Særlig ikke mot en som ikke kan slåss.
Takk og lov. Du er fortsatt den samme Andy,
Hva hadde du ha gjort om det faktisk var en kule inni der?
- Det hadde gått fint. Det er jo Andy. - Flott. Men hva om?
- Jeg hadde klart meg. - Jeg liker holdning din.
Hun bør få bli med oss. Ikke sant, kaptein?
- Er alle døde? - Jepp.
Det var lettere enn jeg trodde.
Saloon-damen.
Du gjorde det bra. Du fikk dem fulle, slik vi planla.
De var et lett bytte.
Vil dere holde deres del av avtalen?
Ja. Vi vil ikke kødde med barna lenger.
Fuko.
Josh.
Du beskyttet meg.
Har kapteinen det bra i fremtiden?
Han ser ikke ut som om han har vondt?
Nei, han har det bra. Flott, faktisk.
Bra.
Det er jeg glad for.
Sanders, jeg låner disse.
Straks tilbake.
Andy, vent.
Først forstod jeg ikke hva å lære om Andy betød.
Nå gjør jeg det.
Det betød å lære om alle gangene han har måttet ta farvel.
Jeg ser det nå. Nå som jeg vet at jeg ikke kan dø, er jeg Udød.
Det gir mer mening for meg å angripe nærme.
Om jeg ikke kan dø, bryr jeg meg ikke om smerte.
Det er min plikt å se alle farvelene med egne øyne.
UNDEAD UNLUCK
Takk for hjelpen. Beklager det.
Det går fint. Jeg måtte hjelpe.
Josh reddet livet mitt.
De var bra folk.
For bra for meg.
Jeg er så lei for det. Det er min feil.
Jeg stod i gjeld til dere. Likevel gjorde jeg det.
Jeg skal sone for det jeg har gjort, men dere må tilgi de andre. De er uskyldige.
Saloonsjefen.
Jeg skjønner.
Vent, Andy. Stopp!
- Hun gjorde det ikke fordi hun ville. - Slipp.
På denne dagen hvert eneste år
skal du helle ut Anthueser-ølet på gravene deres.
Det samme gjelder når de lanserer et nytt øl. Helt til du dør.
Aldri hopp over det.
Gjør det, så vil ikke de tre klandre deg for det du gjorde.
Jeg skal gjøre det. Det sverger jeg på.
Kom igjen.
Greit.
Du er snill.
Hva mener du?
For at du tok det pent, men den snille damen.
Hun ville nok ha klandret seg selv.
Du ga henne en vei ut av det.
Du gir meg for mye av æren.
Jeg vil at hun skal lide.
Intet mer, intet mindre.
Jeg skjønner.
Får jeg anta at jeg er en del av laget ditt nå?
Hva mener du? Jeg setter deg av i nærmeste by.
Det var ikke avtalen. Jeg bestod jo testen.
Laget er oppløst.
Stopp en halv!
Fra da av reiste jeg sammen på Andy.
Sammen møtte og tok vi farvel med mange folk på mange steder.
Det føltes som om evigheter, men samtidig bare som et øyeblikk.
Tiden var uklar. Det var som om jeg drømte.
Det var en rar opplevelse.
Som om jeg ble en karakter i en bok.
I løpet av all den tiden, smilte Andy aldri.
Ikke bare det. Han snakket aldri om fortiden sin.
Vent litt. En som negerer hell?
Hva skal det bety, Fuko?
Det ville vel vært farlig om jeg ikke fortalte nykommerne alt.
Jeg kunne komme til å skade dem om jeg fortalte det senere.
Her kommer det. Uhell.
Det gjorde nok susen.
Jeg tar maten til Andy.
Flott. Håper ikke kapteinen tar på deg.
Jeg visste du var her.
Jeg har med mat til deg. Du spiser vel, Andy?
Slutt å kalle meg det rundt folkene mine, Fuko.
Hva er galt med det?
Jeg ga dem nettopp uhell-ritualet.
- Ash var... - La meg gjette.
Ash ble litt skitten.
Camus' stol brakk og han falt på ræva.
Jøss! Du har rett!
Ash ser alltid på brystene mine. Jeg hater det!
Hva er så bra med dem, liksom?
Camus gjør ikke sånt.
- Er det et nytt brygg? - Ja, det kalles Budwaiser. Bra saker.
Noe Josh og de andre kan drikke.
Fuko, la meg spørre deg om noe. Hva tror du det betyr å dø?
Hvor kom det fra?
Jeg mener det.
Jeg tror at døden er når hjernen slutter å tenke.
Å tenke betyr at man kan utfordre. At man kan forandre seg.
Når man ikke kan gjøre det lenger, er man død.
Jeg er ikke helt enig.
Etter min mening, kan man bare virkelig dø når ingen husker deg lenger.
Jeg mistet foreldrene mine i en ulykke.
Nei, jeg drepte dem og flere andre med evnen min.
Jeg trodde at å ikke kunne se dem betød at de var døde,
men jeg tror ikke det nå.
Både moren og faren min har alltid vært i hjertet mitt,
og alltid fortalt meg at det ikke var min feil,
og at noe fint kan skje om jeg fortsetter å leve.
Det kan ha vært en fantasi for å slippe unna vekten av syndene mine,
men de har alltid hjulpet meg, selv i dag.
Derfor føler jeg ikke at de er døde enda.
Jeg kan ikke møte dem på ekte,
men jeg tror at Josh og de andre lever videre i deg.
Jeg håper virkelig det.
Endelig smiler du, Andy!
Det harde arbeidet betalte seg virkelig.
Det var verdt...
1865. 15. april. Washington, D.C.
Det er mitt eldste minne.
Nå som jeg har fortalt det, drar du vel dit?
Så lenge jeg ikke glemmer det, blir jeg ikke alene. Det går bra nå.
Nei. Det er deg jeg elsker,
men samtidig ikke den du er her nå.
Vi bør ikke gjør det. I hvert fall ikke nå.
Vent. Sa jeg nettopp at jeg elsker deg?
Det gjorde du.
Men over til noe annet. Fuko, du begynner å forsvinne.
Hva er dette? Tar den meg et annet sted nå?
Hva gjør jeg?
Andy!
Hva skjer?
Om 144 år, på 1. august 2020, vil du og jeg møtes.
På Shinjuku stasjon.
Når vi gjør det, vil jeg prøve å rømme. Pass på å få tak i meg!
Om du gjør det den dagen, skal jeg kysse deg.
Ikke glem det, vær så snill!
Så lenge du ikke glemmer det...
...vil ikke folk dø.
Sykt rått.
Hvor er jeg?
15. APRIL
WASHINGTON D.C.
FORTSETTELSE FØLGER
Oversatt av: Elise Hestås