ЗАСНОВАНО НА РЕАЛЬНИХ ПОДІЯХ
Хосе!
Бето…
Побачимося на іншому боці, кузене.
Ну, мамо,
благослови мене в дорогу.
Так, сину.
Наприкінці сезону ми повернемося й закінчимо будівництво будинку.
Хосе!
Ходімо, сину.
- Тату, ти плачеш? - Ні-ні…
Бруд в око потрапив.
Гаразд.
Ви знали, що метелики-монархи
летять з північніших країв, ніж Штати,
аж до Мічоакану?
А навесні вони повертаються.
Ці маленькі комахи вагою всього один грам
долають 3200 кілометрів.
Змушує задуматися, так?
МІГРАЦІЙНА СЛУЖБА США МИТНИЦЯ
Десятки тисяч цих працівників
щороку перетинають кордон на шляху з Мексики.
Зовсім старі й дуже молоді.
Чоловіки й хлопці. Жінки й навіть діти.
Їх відправляють працювати на великих фермах в долини Імперіал,
Сан-Хоакін, Салінас,
Санта-Клара.
КАЛІФОРНІЯ КОРДОН ШТАТУ
СТОКТОН ОСОБЛИВЕ МІСЦЕ
Не надто радійте.
Ми тут ненадовго.
Діти, сідайте. Зараз будемо починати урок.
Хосе. Ти повернувся.
Одинадцять на два?
Двадцять два.
- Дванадцять на два? - Двадцять чотири.
А сімнадцять помножити на два?
Тридцять чотири!
Англійською, прошу.
Тридцять чотири?
Думаєте, це так смішно?
Хто скаже, чому дорівнює шістдесят на сім?
Ні-ні-ні. Шістдесят три на сім?
Починайте, містере Ернандес.
Чотириста сорок один.
Бето.
Рада, що й ти повернувся.
Сідай.
Чому ти не ходив до школи?
Робота.
Пора.
Ходімо!
ВІТАЄМО В ЧІНО, ДЕ ВСЕ РОСТЕ
Мамо…
Навіщо існують зірки?
Це питання для школи.
ПОЛЯ В РАЙОНІ
САЛІНАС
СТОКТОН
ВІТАЄМО В САЛІНАС
Даруйте!
КРИНИЧКА ЗНАНЬ
Бери, синку. Ну-бо.
Мені набридло!
Я втомився!
Я згорів на сонці! Увесь брудний!
І я смерджу!
Я більше не можу!
Мовчи, дурний Бето!
Думаєш, я не втомився?
Чи твоя мама не втомилася?
О, Пепіто… глянь на цей безлад.
Як тобі вдається?
Кажеш, що втомився, але я цього не бачу.
Бо в мене є рецепт, синку.
По-перше,
треба знати, чого хочеш.
По-друге, дивитися, де ти є.
Скільки ще треба пройти.
По-третє…
Думати, як туди дістатися.
По-четверте,
якщо не знаєш як, маєш навчитися.
І, нарешті, п'яте.
Коли думаєш, що досяг свого,
потрібно старатися ще більше.
Гаразд, домашнє завдання —
написати твір…
«Коли я виросту…»
Хочу побачити, скільки ви придумаєте…
- Бето. - …гарних
- і сильних прикметників, добре? - Бето!
Прокинься!
«Ким я хочу бути, коли виросту?»
Як можна описати, ким ви хочете бути?
ЯКЩО ВЗЯЛИ КНИГУ, ПОВЕРНІТЬ ЇЇ
Міс Янг.
Навіщо існують зірки?
«Навіщо існують зірки?»
Це складне запитання, сер.
Знаєш що?
Думаю, ти будеш одним із тих,
хто справді може дати відповідь на таке запитання.
ПОЧАТКОВА ШКОЛА ФІЛЛМОРА
КОЛИ Я ВИРОСТУ
1969 РІК
ПЕРШИЙ ІНГРЕДІЄНТ ЗНАЙДИ МЕТУ
Це скоро станеться! Щойно сказали по радіо.
Пепіто, іди сюди. Тримай антену.
Відлік був легкий. Ми здолали позначку в 50 секунд.
Передачу потужності завершено.
Зараз ми на внутрішньому живленні від ракети-носія.
За 40 секунд до старту «Аполлона-11».
Тиск у баках другого ступеню піднято.
35 секунд, іде відлік.
Ми досі стежимо за «Аполлоном-11». Тридцять секунд, іде відлік.
Астронавти звітують: «Приємно». Зворотній відлік 25 секунд.
Двадцять секунд, іде відлік.
Зворотній відлік 15 секунд.
Автономне управління. Дванадцять, одинадцять, десять, дев'ять.
Початок послідовного запалювання.
Шість, п'ять, чотири,
три, два, один, нуль.
Усі двигуни працюють.
Старт! Ми злетіли о 13.32.
Зліт на «Аполлоні-11».
СПОЛУЧЕНІ ШТАТИ
США
Вежу від'єднано.
Прийнято. Маневр вирівнювання.
Армстронг звітує про маневр вирівнювання й тангажу,
що ставить «Аполлон-11» на правильний курс.
Плюс 30 секунд.
Вирівнювання завершено, тангаж програмується. Один Браво.
Мамо! Облиш мене!
- Поклади туди, доню. - Допоможи.
Ну-бо, доню.
Містере й місіс Ернандес.
Я б хотіла…
Я дещо хвилююся щодо навчання ваших дітей.
Вона каже, що…
Каже, що ви зіпсуєте освіту дітей.
Я вважаю, що вам не варто так часто переїздити.
Вона каже, що
ви дурні,
бо змушуєте нас подорожувати.
Скажи, що ми маємо їхати туди, де є робота. У нас нема вибору.
Я розумію.
Можеш запитати батька…
Що сталося б, якби він мав дерево,
посадив його, поливав, турбувався,
а тоді викопував і щороку пересаджував його знову й знову.
Як росло б дерево?
- Каже, що… - Міс.
Нам треба гроші.
Для будинку в Мічоакані.
Мусимо працювати.
Розумієте?
Даруйте.
Міс Янг!
Я зробив домашнє завдання.
КОЛИ Я ВИРОСТУ АСТРОНАВТ / Я
Ти наче стихія.
Ніщо тебе не зупинить.
Пам'ятай це.
Що сталося?
Сальвадоре?
За повні зміни не заплатять. Він каже, ми не виконали норму.
Але ми виконали…
Знаю.
Для нас нема нагод чи коротких шляхів.
Хоча вам дуже пощастило.
Ви можете побачити своє майбутнє.
Бачите?
Усе це…
Усе це — ваше майбутнє.
Вчителька має рацію.
Дерево виросте…
але не буде ні високим, ні сильним.
І, ймовірно, не принесе плодів.
Гаразд, покажіть руки.
Цими руками
ми збираємо їжу, яку люди покладуть на свій стіл,
нам є чим пишатися.
Зрозуміло?
Може, це не стане майбутнім,
але це завжди буде вашим минулим. Так?
Уперед!
Сядьте рівно.
Будинок у Мічоакані почекає.
Учителька буде дуже щаслива.
ВІТАЄМО У СТОКТОНІ, ОСОБЛИВОМУ МІСЦІ
За мільйон миль
ТИХООКЕАНСЬКИЙ УНІВЕРСИТЕТ
ПРИВІТ МАМО
ПРОГРАМА РОЗВИТКУ NASA ЗАЯВА
1985 РІК
ДРУГИЙ ІНГРЕДІЄНТ ЗНАЙ, НАСКІЛЬКИ ТИ ДАЛЕКО
Добре, усі на місці. Почнімо.
Можна піти на вечірнє заняття.
Гаразд. Хто мені скаже, що це?
Є здогадки?
Коло?
Ні, дурнику.
Це Радянський Союз.
СРСР
А хто скаже, що це?
- Сполучені Штати. - Сполучені Штати Америки.
А хто скаже, що це таке?
- Ракета. - Конкретніше.
- Ворожа ракета? - Конкретніше, Вайсбергу.
Ворожа ракета в польоті?
Неправильно.
Ракета, що летить зі швидкістю 8 км/с.
Вона несе ядерну боєголовку, що може знищити Мангеттен.
Хто захистить людей від такої атаки?
- Є думки? - Ми.
Що ти сказав?
Сказав, що ми.
Ну, якби хтось спробував напасти на нас,
знаєте, ми… Ми б захистили себе.
Ти в біса хто?
Я Хосе Ернандес, сер. Сьогодні мій перший день тут.
- І яка посада? - Лабораторний інженер.
Вайсбергу, дай йому кабінет. Хай працює.
ЛІВЕРМОРСЬКА НАЦІОНАЛЬНА ЛАБОРАТОРІЯ
Перепрошую.
Вітаю, я Хосе Ернандес.
У кабінеті нагорі
треба змінити лампочки, тому що…
Ви новенький?
- Так. - Так.
Склад справа від вас.
Там знайдете все необхідне.
Ось усі ключі.
На складі є лампочки,
відбілювач, швабри, мітли, ганчірки, мийні засоби й усе таке.
А ще є підсобка
на 6 поверсі біля жіночої вбиральні.
Гаразд, я не…
А в туалет на третьому поверсі потрібен папір.
Коли зможете. Так, ласкаво прошу.
- Секунду. Алло. Вітаю. - Котрий…
Так, зараз буду.
Прошу, повідомте, якщо щось потрібно, добре?
- Добре, вітаю. - Гаразд.
То це Лівер… Лівер що?
Ні, це Ліверморська лабораторія.
- І що це таке? - Федеральний дослідницький центр.
Це як національна безпека.
І ми працюємо над найскладнішим рентгенівським лазером у світі.
Це потенційно може бути…
Можливо, це найважливіший прорив
- для МБР за десятиліття. - Мир.
Отже, зброя?
Бето, ми щойно говорили про лазери.
Ми помістимо їх на орбіту та врятуємо мільйони життів,
якщо росіяни нападуть.
- Якщо росіяни нападуть. - Так.
Так. Це божевілля, брате.
Ти ж знаєш, що це реально?
Та ну! Ні.
Ти газети не читаєш?
Пригадуєш, у дитинстві
у школі нам сказали намалювати, ким ми хочемо бути,
коли виростемо.
- Так. - Я пам'ятаю твій малюнок.
- Міс Янг повісила його у класі. - Так. Я пам'ятаю.
- Я хотів співати ранчеру. - Так, але ти не співаєш.
- Ні. - І не граєш на гітарі.
- Хоча мені вона пасує. - Це точно.
А в цьому Лівері ти ж не астронавт,
але однаково кидаєш щось у космос, так?
Так, так.
Може, купимо маленький стейк, пиво Cheves
і вип'ємо за лазери в космосі?
- Добре, добре. - Зробімо це.
Бето! Ти пропустив кілька рядів!
- Не пропустив! - Пропустив.
- Напевно, пропустив. - Ні…
- Закінчи їх! - Пропустив.
- Схоже, мушу повертатися. - Добре.
Гадаю, це чудово, що я збіса тобою пишаюся,
хоч і гадки не маю, про що ти говориш, кузене.
Я сумуватиму.
Я нікуди не їду, лишаюся тут.
Річ не в цьому.
Тобі тут не місце.
Ти їдеш у місце з роботою,
посадою і повагою.
Інженер!
Неймовірно, чуваче.
Гей, Бето.
Я допоможу з тими останніми рядами, і ми вип'ємо пива.
Добре, добре. Ти готовий?
Так-так.
Слухай, не треба кричати, я з кузеном.
Добре. Ясно.
Скопіюй оце.
По дві копії кожної сторінки, заархівуй їх у підвалі.
Багато копій. Десь тисяча.
Так.
Як гадаєш, може, є кращий спосіб використати мій час?
Це хороший спосіб.
Тобі лист.
- Це марнування часу. - Правильно, так-так.
20 СЕРПНЯ 1985 РОКУ М-РУ ХОСЕ ЕРНАНДЕСУ
Шановний заявнику, з жалем повідомляємо
Хочеш енчіладас, сину?
Ні, мамо.
Може, візьмеш завтра на роботу?
Ні, не треба.
Твоя сестра сказала, що знайшла тобі милу дівчину.
Мамо, прошу. Боже мій.
Ти знаєш, що ми не вічні.
І що ти будеш робити? Постарієш на самоті, як якийсь…
Навісний вчений абощо?
Прошу, не сьогодні. Я…
Що просиш?
Не сьогодні, добре? Сьогодні був…
- Що? - Було… Забагато всього, добре?
«Забагато».
Та ти побудь з ним один день…
А тоді скажеш мені, чи було забагато!
Ти навіть дав йому пиво!
Іди в дім.
Захворієш.
Гроза насувається.
Не хочу, щоб дерева поламалися.
Ти весь день їздиш на тій машині,
туди-сюди, ні?
З поля на консервний завод.
А що ти робиш, як повертаєшся додому? Працюєш іще.
Можна забрати фермера з поля,
та не можна забрати поле з фермера.
- Допоможи з деревом. - Ні.
Ну-бо!
Ось так. Хіба не красуня?
Як справи, сину?
Не знаю.
Усе могло б бути легше.
Ну, ти вже знаєш…
Важка праця…
або нічого.
Ти можеш мною пишатися.
Я інженер. Не якийсь прибиральник абощо.
А якби був? Хіба погано бути прибиральником?
Ні, це не погано, але це не ракетобудування.
Ти досі намагаєшся знайти перший інгредієнт, синку?
Яка твоя мета?
Попереду довгий шлях.
Ти знаєш, що ми з мамою
- зробили для тебе? - Знаю.
- Усе, що ми покинули… - Знаю.
- Хіл, Чава, Леті. - Ні, я все знаю.
Я знаю, що ви втратили дім у Мічоакані через мене, добре?
Треба про це нагадувати щоразу, коли ми п'ємо пиво?
Це вже тисне.
То стань сильнішим.
Ми покинули будинок заради твоєї освіти.
ПРОГРАМА РОЗВИТКУ NASA ЗАЯВА
НАЗВА ПОСАДИ ІНЖЕНЕР
- Що це? - Нічого.
Мама питає, чи хочеш енчіладас на завтра.
Я вже сказав, що ні.
Не хочу, щоб мене знали як «хлопця з енчіладас».
Тому дякую.
Добре, зрозуміло.
- Що значить «зрозуміло»? - Нічого, просто зрозуміло.
Іди звідси, будь ласка.
Ми маємо підірвати ядерну бомбу рентгенівським лазером
і надіємося, що він випустить промені на потрібному рівні енергії,
з правильною тривалістю і в необхідному напрямку.
Нехай цей тест пройде ідеально.
Втре носа скептикам і збереже фінансування, поки ми тут.
Так, чималий сендвіч.
РОЗПРОДАЖ
ПРОДАЖ ВЖИВАНИХ АВТО
Облиш.
- Машині 30 років. - Їй 20 років.
І це «Імпала».
Подумай про всі пригоди, що ми пережили в цьому авто.
Знаєш, я думаю…
Думаю, ти хочеш забути, ким ти є.
Думаєш, це мене визначає?
Це пожирач палива. Він проїздив більше, ніж «Ентерпрайз».
Не знаю, чуваче. Це схоже на зраду.
Мене це ображає.
Авто в хорошій формі,
- враховуючи все. - Саме так.
Побачимо, що скаже моя менеджерка.
Добре.
Ви можете укласти чудову угоду.
Мені це до вподоби.
Непогано, Мей.
- Є секунда? - Зараз прийду.
Гаразд.
Отак тебе й підловлюють.
Продаєш душу за миску довбаних Doritos.
Думаю, ви будете задоволені цим авто.
У нього хороший пробіг, їде, як спорткар.
Це чудова інвестиція, як не глянь.
- Так, зробімо це. - Прекрасно.
Займуся цим просто зараз.
Сер? Прошу, сідайте.
Добре.
Це вас я нещодавно бачив на полі?
Так. Я іноді допомагаю батьку.
Так, я теж допомагаю своєму.
Класно.
Ось ваші ключі.
Я щойно купив нову машину.
Так, купили. Мої вітання.
Я не знав… Я Хосе.
- Я Адела. - Адела.
То яку машину я купив?
Я відволікся, розумієте. Розгубився.
Ви не знаєте, яке авто щойно купили?
- Ні… - Подивитеся документи?
Я міг купити й автофургон.
Саме так. Ви придбали старий фургон служби доставки.
Двері продаються окремо.
Я знаю… Це ніяково, але…
Та й ви на роботі і все таке,
але, знаєте, якщо в певну мить…
Розумієте, це не має бути…
Розумієте, це не має бути офіційно чи…
Забудьте.
Ну, я б залюбки поїхала з вами на побачення
у вашому старому запилюженому фургоні,
але не думаю, що це станеться.
- Підпишіть. - Так. Ні. Так.
Бо спершу треба познайомитися з татом.
Ні, я не проти.
Добре. Тоді на свій страх і ризик, Хосе.
Мені прикро через те, що буде.
- Чекай, що? - Прошу, не втікай.
Який приємний вечір!
Гарна погода.
Мій чоловік скоро приїде. Ти голодний?
Ні. Я радий, що… Радий знайомству.
Так, твоя правда. Діти, годі!
Ти Ернандес із Партскуаро чи Уруапана?
З Ла-П'єдад.
- Авокадо чи лайми? - Авокадо.
Тобі весело?
Авокадо?
Кузене!
До чого це?
Що вирощують у Мічоакані?
Кукурудзу.
Люцерну.
Мій чоловік скоро приїде.
У нього сьогодні була довга зміна.
Добрий вечір!
- Привіт, тату. - Привіт, люба.
Тату, це Хосе. Хосе, мій тато.
- Вітаю, сер… - Ні-ні-ні.
Не вставай. Бачу, ви вже влаштувалися.
Сідай, ти, напевно, втомився.
О, так.
Здогадуюся, що…
ти не говорив про свої наміри щодо моєї дочки.
- Тату! - Люба!
Ну, тому що… Я поясню.
Моїй дочці заборонено ходити на побачення і все таке.
Тату…
- Ти йому сказав? - Звісно, дядьку.
Але якщо захочеш її провідати,
тобі завжди будуть раді,
але я маю бути присутнім.
Тому сподіваюся, ти не приходитимеш так рано, як сьогодні.
Боже мій!
Так.
Мені дуже шкода.
Не хотіла, щоб ти пережив іспанську інквізицію.
Ні. Але не хвилюйся. Усе добре. Було весело.
Добре. Знаєш, глибоко в душі вони милі.
Ні. Так, так.
Думаю, ти просто їх лякаєш.
Я їх лякаю?
Тому вони пітніли?
Через мене?
Я думав, це через гострий соус, ні?
Ні, думаю, це через те, що ти інженер.
Я думав, зануди нікого не лякають.
Адело.
Адело!
Іду!
Пробач. Мушу йти.
Ні. Просто не переймайся.
Я повернуся.
Адело, іди в дім!
- Мені пора. - Так.
Так, знаю. Він і далі кличе тебе.
Так.
Вибач.
Ні, ти хороша. І було весело. Дуже весело.
- Мені теж. - Так.
- Я маю іти. - Знаю. Так, тобі треба йти.
Так.
Сер.
- Сер? - Не зараз.
Ні, сер, це важливо.
- Я дещо знайшов. - Не зараз.
Сер!
Треба прибрати 542 кімнату.
Коли зможете.
ЗАБОРОНЕНА ЗОНА ЛИШЕ ПЕРСОНАЛ ЛАЗЕРА
УВІМК/ВИМК
ВВІД
Що ти, в біса, робиш?
- Як ти сюди зайшов? - У мене ключі.
Ключі від лабораторії в тебе?
Сер, у мене є ключі від усіх кімнат в будівлі.
Секретарка думає, що я прибиральник,
тож дала мені ключі і…
Він мав робити копії, сер.
А натомість ти робиш… Що це?
Я лише хотів перевірити деякі думки і…
- Думки? - Так, сер.
Провести кілька тестів і всі числа…
Система працює, вимірюючи яскравість детектора берилію,
коли його освітлює лазер.
Але ці детектори нагріваються від самого вибуху.
Тому це дає вам більшу частоту,
що неправильно.
Якщо їх не калібрувати окремо, неможливо знати, чим…
Чим спричинений їхній сигнал —
лазером чи вибухом.
Сер, я…
Якщо можна, я… Можна додати пристрій для утримання,
щоб ізолювати лазер,
і щоб ми мали краще уявлення про детектори берилію.
Принаймні це було б достовірніше,
бо не було б впливу…
Ми б мінімізували вплив самого вибуху.
Хочеш сказати, що цього ніхто не помітив раніше?
Це малоймовірно, сер.
Лишіться всі тут
і ще раз перевірте числа. Ясно?
- Сер, я не… - Ясно, Вайсбергу?
Так, сер.
Можете перевірити числа, але вони правильні.
Привіт.
Привіт. Я не новенький.
Новенький, але не прибиральник.
Я інженер.
Не те щоб це було погано. Привіт, Стіве.
Стів мені подобається. Він хороший. Він крутий.
- Дуже крутий. - Так. Але йому це потрібно.
Привіт, друзі,
скажіть, що маєте сказати, бо мій чоловік скоро приїде.
Мамо!
- У тебе класна мама. - Так.
Ти їй подобаєшся, я бачу.
- Їй подобається зануда? - Так.
Але ти інший тип зануди.
Ти здаєшся мені…
Не знаю, нетерпеливою.
- Нетерпеливою? - Так.
Так. Гадаю, я нетерпелива.
У тебе є мрія?
Ну, в тебе є мета?
Мета?
Так, як каже мій тато,
знаєш, добре зосереджуватися на чомусь, на меті.
Хочу бути шеф-кухаркою. Це моя мета.
Хочу мати власний ресторан.
Так?
Автентичний, розумієш?
Справжній ресторан, з мічоаканською кухнею.
А не з якимись бурито. Іди сюди.
Я певен, що в тебе вийде.
Круто.
А яка в тебе велика мета,
мрія чи що?
Ні, вона дурна.
- Ні, так не можна. - Як?
- Так не можна. - Як?
Ти хотів щось сказати.
І я сказала тобі свою. Я відкрилася.
Ти знаєш. Ну-бо, я хочу дізнатися про тебе.
Будь ласка.
Я хочу бути астронавтом.
Боже мій. Ти серйозно.
Добре. Ти маєш на увазі…
- Так, знаю, це дурість. - Ні.
Ні.
Просто я не очікувала це почути, от і все.
Гаразд?
Це зовсім не дурість. Насправді це дивовижно.
Тепер я почуваюся неамбітною.
- Хочу бути кухаркою. - Ні. Мрія — це мрія, знаєш?
Так.
Заходь у мій генделик поїсти тамале по дорозі з Марсу.
- Я зроблю знижку. - Добре.
Можна дещо запитати?
Так.
Що має зробити зануда, аби…
побути з тобою наодинці?
Ну…
Негіднику…
МОЛОДЯТА
Привіт. Хуліо. Хуліо, ні. Постав на місце, прошу.
Стрибай у фургон!
- Хуліо, постав її. - Вони поїдуть без тебе.
Хосе, я не жартую. Я хочу, щоб рамка була ціла.
Не розбий її знову.
- До пуску 5, 4… - Що ти робиш?
…три, два.
Ти вчасно прийдеш додому з роботи?
- А що? - У мене зустріч.
Де?
Треба оглянути стару крамницю під ресторан.
- Крамницю? - Так.
Ні, ухиляйся.
Так. Вона може підійти. Думаю, там гарно.
Ти вже обрала назву?
Так, думаю про ім'я матері.
Гарно.
О ні, там великий метеор!
Величезний! Величезний! Ти його оминаєш.
Ти ухилився від нього.
Не забудь купити підгузки.
- Не забуду. - Що це було?
Що я щойно почула?
- Добре. - Бувай.
Хтось мені скаже, що це?
Ні, Ґутьєрресе,
це не пончик з посипкою.
Це об'єкт, освітлений масивом рентгенівських променів.
Хтось мені скаже, що це? Хто-небудь? Вайсбергу?
- Це квадрат. - Це квадрат.
Маю дещо для тебе. Програма високозбагаченого урану.
Словом, Штати купують ядерні матеріали в росіян,
везуть на атомні станції.
Вони відправляють найкращих у Сибір для допомоги з контролем.
У тебе є валіза й хороша куртка?
Так. Є.
Така робота була б дуже доречна
у заяві на космічну програму.
Привіт, вибач, запізнився.
Обіцяю, завтра поїдемо до крамниці.
Шановний заявнику, з жалем…
Що це?
Скажи щось.
Я збирався сказати.
Добре. Гаразд. Бо я хочу все прояснити.
Ти шість разів подавався
- на програму… - Так.
І жодного разу не подумав сказати мені.
Я думав, що варто зробити спробу.
Спробу? Ні, Хосе, це…
Це одна, дві, три, чотири, п'ять.
Це шість спроб за шість років.
Ні, це дурна мрія. Це просто… =
- Це дурна мрія? - Так, тобто…
Знаєш, що я вважаю дурною мрією?
Що?
Мрію про довіру партнерові. Чому ти мені не розповів?
Бо цього ніколи не буде.
Це не відповідь.
Чому не поділитися зі своєю дружиною
фактом, що ти хочеш полетіти в космос?
Я казав тобі.
Ні, ти згадав про це давно на побаченні,
і я думала, ти жартуєш. Я сміялася.
Адело, мені відмовили шість разів.
- А якби ні? - Але ж відмовили,
і я збирався сказати.
Добре. Ти збирався сказати.
Коли? Подзвонив би з космосу за мій рахунок?
Ти мною не пишаєшся?
Хочеш, щоб я пишалася?
Ресторан для мене важливий.
А тобі байдуже.
Але ти хочеш, щоб я пишалася?
Де підгузки?
Вони ставлять підгузки біля пива,
бо депресивні татусі
приїжджають посеред ночі й купують їх.
Дурня.
Вона звихнута на тому ресторані,
і, знаєш, вона перейшла межу.
Це лише заяви.
Може, вона просто хоче бути в курсі.
У тебе прекрасна сім'я, що любить тебе й мириться з твоїм лайном.
Що ще тобі потрібно?
Тобі вдалося.
Не тому, що ти здав «Імпалу».
Знову про «Імпалу»?
Що за фігня з космосом?
Не знаю.
Може, просто хочу відірватися від землі.
Скажи мені дещо.
Хто кращий за мігранта?
Той, хто знає,
як це — поринати в невідоме.
Хто кращий, ніж той…
хто насмілиться покинути цю планету?
Будь вдячний.
Іди додому.
Аделіто. Мені шкода, добре?
Наскільки для тебе важлива ця… ідея щодо космосу?
Це дурість.
Хосе.
То наскільки?
Я думаю про це щодня, щогодини.
Не можу припинити думати.
Я відмовляюся бути забудькуватою,
постійно роздратованою дружиною-скиглійкою,
- тож не роби мене такою. - Так.
Я ставлюся до тебе серйозно.
Ти інженер.
Хороший. Ти робиш неймовірне в Ліверморі.
І я так тобою пишаюся.
Я не думаю, що подаватися в NASA — дурня.
Я дещо запитаю,
і я хочу чесної відповіді, гаразд?
Згода.
Люди, які потрапили в програму за останні шість років,
що є в них, чого нема в тебе?
Більшість із них — білі,
у них є навички, яких нема в мене.
Але тренування тих навичок коштує грошей.
Забудь. У нас є заощадження.
Що є в них, чого нема в тебе?
Останню групу кандидатів відібрали з 12 962 заявників.
Дехто військовий, хтось доктор наук,
там науковці, інженери, а ще вчителі.
Також пілоти. Багато пілотів.
І дуже хороших.
Гроші!
Гаразд. Зробімо це.
Це вгору. Це вниз.
І вони мають успіх у високоефективних хобі.
Таких як біг, плавання, тріатлон, теніс, важка атлетика.
Дехто з них — справжні спортсмени.
Один хлопець — глибоководний дайвер, що пірнав понад 700 разів.
Тож дайвінг — це ключ.
ПОШТА США
1994 Шановний заявнику,
З жалем повідомляємо, що Ви не пройшли…
Криза середнього віку.
А ще інші навички, знаєш, вони говорять китайською, французькою, німецькою.
- Але, звісно, найважливіше… - Вони білі.
Ні.
Про ту російську програму.
Ні. Вони знають російську.
Почуваюся дирижаблем, що дрейфує. Хуліо.
Ні, ні, ні…
Не смійся з мене.
Каріно. Каріно.
Шановний заявнику: З жалем повідомляємо… не пройшли
висококваліфікований…
З жалем повідомляємо, що
Ви не пройшли відбір…
ІНЖЕНЕР
Нацуправління аеронавтики й космосу
Хуліо. Сніданок.
Де тато?
Добре.
Де тато?
Праворуч, на курс три-один-нуль і спуск до 1,5 км.
У них пішли роки на досягнення мети,
і вони могли бути вправними в усьому,
але гарантії нема.
Знаєш, ми досі на землі, так?
Злетиш, коли будеш готовий.
Я можу стати вправним, стати кращим,
а тоді ще кращим.
І однаково… отримати відмову.
Думаю, ти маєш це зробити.
А що буде з рестораном?
Ти кажеш це іспанською, щоб було легше?
Це працює?
Ні.
Ми ж витратимо все до копійки.
Ми росли, дивлячись, як наші люди жертвують чимось.
Тепер наша черга.
Іду, крихітко.
Знаєш, ти маєш їхати в Росію.
Там холодно.
1999 РІК
ТРЕТІЙ ІНГРЕДІЄНТ НАМАЛЮЙ ДОРОЖНЮ КАРТУ
Рейс 317 до Москви, приготуватися до відльоту.
Прибувають 237 пасажирів, далі ми продовжимо протокол і програму польоту.
Очікуємо дозволу від нашого диспетчера.
У зв'язку із запуском програми транспарентності з високозбагаченого урану
ми вітаємо американського добровольця Хосе Ернандеса.
Він буде з нами наступні пів року.
Привіт, вибач. Гадаю, я мав би бути поруч.
- Відстій. - Знаю.
Але ми знали, що так буде.
Просто… Я відчуваю…
Хосе, це було швидко.
Почалися перейми, я подзвонила мамі.
Ледь встигла в лікарню.
Ні, я мав відвезти тебе до лікарні.
Діти народжуються, коли потрібно. Так воно і є.
Так.
Як діти?
Усе добре. Мама їх забрала.
Напевно, мучать твого тата.
Так. Надіюся.
Як Сибір?
Що ти кажеш?
Просто: «Привіт, як справи?»
Що, це він?
Так.
Даси йому телефон?
Чекай.
Хочеш поговорити з татом?
- Він на зв'язку? - Так.
Говори.
Привіт, Антоніо.
Як ти, хлопче?
Дбаєш про свою маму, малий?
Ти маєш піклуватися про неї, добре? Вона сильна.
Вона сильна, але тому ми й маємо її захищати.
Вона багато чим жертвує заради нас.
Я її дуже люблю.
І тебе теж люблю.
Я думала…
Що?
Не думаю, що ти маєш слати цю заяву.
Містере Штеркоу?
- Стеркоу. - Стеркоу, містере Стеркоу.
- Так. - Хосе Ернандес.
Хосе Ернандес.
Так, сер.
Що ви тут робите?
Цього року я вирішив принести свою заяву особисто.
- Звідки ви летіли? - Стоктон, Каліфорнія, сер.
Ви могли надіслати її.
Так. Міг.
Але я хотів зустрітися з вами й передати її особисто.
Гаразд, Ернандесе,
це буде ваша одинадцята спроба.
Я ціную вашу наполегливість
і дякую, що прилетіли сюди,
але ви могли б зекономити гроші…
Сер, дозвольте?
Це моя найсильніша заява.
І це буде моя 12-а спроба, а не 11-а.
Добре. Послухаймо.
- Даруйте? - Що змінилося?
Чим вона вирізняється?
Протягом останніх десяти років
кожне своє академічне, професійне й особисте рішення
- я робив, думаючи про програму. - Звісно.
Я магістр електротехніки.
Тепер я пілот з 800 годинами досвіду.
У мене є сертифікат з дайвінгу.
Я пробіг марафон Сан-Франциско.
- Ну… - І знаю російську, сер.
Я поїхав у Сибір
у межах програми транспарентності для Міненергетики США.
Я батько…
п'ятьох бездоганних дітей
і чоловік неймовірної дружини,
що погрожувала кинути мене, якщо не приїду сюди.
Я подавався 12 разів, і так, сер.
Я майже опускав руки після кожнісінької відмови,
але знаєте, сер, я тут.
Можете відмовити мені знову, але через рік я знову стоятиму тут.
Гаразд, містере Ернандес.
- Дякую, сер. - Щасливої дороги.
Не махлювати!
Що ти знаєш про метеликів?
Знав, що вони важать один грам?
- Не знав? - Ні-ні-ні.
Природа — це таки диво.
Неси тарілки, доню.
Будь ласка. І серветки.
Так вони виживають.
Усі ми метелики.
Ми не коники-стрибунці.
Бето! Тут твоя дочка. Стеж за язиком.
Вітаю, Каріно. Каріно.
Привіт. Я візьму. Дякую. Гарного дня.
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ, ХУЛІО
Хосе!
Мене взяли.
Ні.
Я пройшов.
- Я сумуватиму. - Ти можеш.
Я не можу прийняти.
- Знаю, ти хочеш. - Ні.
Просто візьми. Це подарунок.
- Бери. - Не можу, чуваче.
Ні. Гаразд. Ось, ось, ось.
Не можу.
- Просто бери. - Я це не прийму.
- Чуваче, візьми. - Не можу. Ні.
- Гаразд. Агов! - Ні. Годі.
Добре, насолоджуйся.
Кузене.
Упевнений, брате?
Так.
Іди. До зустрічі.
ПЕРЕВЕЗЕННЯ І ЗБЕРІГАННЯ
NASA КОСМІЧНИЙ ЦЕНТР ІМЕНІ ДЖОНСОНА
Добре.
Ви маєте знати, що програма
буде важкою для ваших сімей.
Їхні жертви заради вас
виходять за межі того, що можна уявити.
Вам також важливо розуміти, що це не гарантує,
що вас оберуть для космічної місії.
Це досі малоймовірно.
Багато кандидатів не проходять повне тренування.
З тебе чайові, кузино.
Так, так.
Але водночас важливо не забувати,
що вас обрали з-поміж десятків тисяч.
Якщо ви нам потрібні,
це тому, що ви серед небагатьох кваліфікованих
надзвичайних людей на цій планеті,
яких ми вважаємо здатними запустити ракету в космос.
Сьогодні — перший день довгої подорожі.
Вона змінить вас більше, ніж думаєте.
Змінить вас назавжди.
Але це буде нелегко.
Ви вийдете за межі власних можливостей,
працюватимете в команді й будете боротися наодинці.
По обидва боки від вас ваші нові брати й сестри.
Ласкаво прошу.
КЧ? Є що сказати?
Вітаю, я Калпана Чавла, але тут дехто кличе мене КЧ.
Я тут уже давно.
Я побувала в космосі,
і я відповідатиму за вашу підготовку.
Мета тренування — формування м'язової пам'яті.
Ваші тіла опиняться в умовах,
схожих на ті, що в космосі.
Щойно двигуни вимкнуться
і почне діяти нульова гравітація, ви будете дезорієнтовані.
Вам здасться, що ви справді падаєте.
Усюди буде тиша.
Ідеться про тіло й розум.
Наша мета небезпечна.
Мати ясний розум у надзвичайній ситуації — головне.
Дайвери готові вам допомогти, якщо потрібно.
Не чіпай костюм, Ернандесе.
Витягніть його.
Витягніть його негайно.
Ми вас тримаємо, сер. Сюди.
- Спокійно, Ернандесе. - Я тут. Усе добре?
Усе гаразд?
Звучить жахливо.
Так. Це був жах.
Слухай, Хуліто треба допомога з науковим проєктом.
Добре.
Просто повідомляю.
Добре.
Люба, вибач, але думаю, що знову буду вдома пізно. Тренування.
Гаразд.
Сантехнік приходив?
Тату?
Привіт, синку. Ти вже маєш спати.
Показати мою Землю?
Твою Землю?
Твій науковий проєкт.
Не працює?
Так.
Я взяв лампу на 13 ват і під'єднав її ззаду.
Мама допомогла.
Вона чудовий кухар, але не електрик.
Принаймні вона старалася.
Прекрасно.
Бачиш? Ми тут.
Правильно. Ми просто тут.
Добре, іди спати.
Вибач, що мене не було поруч.
Пусте.
Тату…
Що?
Чому тебе так тягне в космос?
Не знаю. Засинай.
Усе добре?
Слухай, я знаю, що всім зараз важко.
Я рву зад, усе болить, не можу спати.
Я знаю, що зможу. Просто… Я маю бути в найкращій формі.
Я, я, я…
Ти себе чуєш?
- Усе завжди про… - Що? Про мене?
Слухай…
Ми тебе майже не бачимо.
Мені шкода.
Алло? Чекайте, що?
Він повертався з нічної зміни.
Нещасний випадок.
Не те місце, не той час.
Це не нещасний випадок. Була стрілянина.
Щось тут забагато нещасних випадків.
Коли полетиш у космос?
Він завжди казав, що впевнений, що ти полетиш.
Він знав, що тобі шкода, що він не ходив до школи
і не робив такої дивини, як ти.
Ні, це неправда.
Усе нормально. Не шкодуй.
Але тепер ти маєш вшанувати його й полетіти в космос.
Так сказав би Бето.
Я любив твого тата.
Що будемо робити з тобою, Ернандесе?
- Ти хочеш собі синій костюм чи ні? - Так, сер.
Ти знаєш, де ми?
Ми на 56 км на північ від Г'юстона на висоті 7 км.
На курсі два крапка нуль, але зараз верх — це низ, а низ — верх.
Добре. Тепер покажи, як приземлити цю штуку.
Так, сер. Річмонд позаду, вектор руху — Г'юстон.
Лечу до посадкової смуги, знижуюся до 1,8 км,
курс на один-два-нуль-крапка-дев'ять.
Вимкни мікрофон, Ернандесе. Ти досі в етері.
Вимкни мікрофон.
- Кнопка застрягла. - Тобто?
Не може бути… Звільни. Ти заважаєш вежі.
Я стараюся, сер.
NASA 959, звільніть лінію.
- Не можу! Застрягла! - Вимкни мікрофон.
Я намагаюся, сер!
NASA 959, справа від вас рух.
Направо, на третю годину!
Рух, зараз!
Сер. Мені дуже прикро… Це не повториться, сер.
Авжеж, ні.
Ми вже не в льотній школі, Ернандесе.
Ти надто відстаєш від решти.
Або зберися, або відступи.
Як вони?
Я збрехав би, якби сказав, що знаю.
Добре, що ти визнав свою помилку.
У NASA це цінується.
Воно того варте?
Ну, знаєте… Усе.
О, так.
Так?
Звідти все таке гарненьке.
Наче все місце священне.
Атмосфера нагадує різнокольорові стрічки, що обіймають Землю.
І вона здається такою крихкою.
Така мала планета, а на ній стільки всього діється.
Ми думаємо, що контролюємо все.
Наші життя, мрії.
Ми виснажуємося, жертвуємо чимось,
думаємо, що треба дужче хотіти.
Але життя загадкове, так?
Хоча ось у чому річ.
Щойно вмикається запалювання, у нас є лише ми.
Ось що важливо.
Те, чого ти навчився, важливе.
Я повернуся нагору.
Ти дивишся на спеціалістку місії польоту STS-107.
- Вітаю. - Дякую.
Знаєш, як важливо,
щоб хтось, як ти чи я, брався за це?
Я теж важко працювала.
Наполегливість — це суперсила.
Ви зануритеся вниз головою без кисню.
2003 РІК
Не дезорієнтуйтеся і пам'ятайте про командну роботу.
ЧЕТВЕРТИЙ ІНГРЕДІЄНТ НЕ ЗНАЄШ — НАВЧИСЯ
«Гело Данкер», униз.
Уявіть, що йдете по своєму будинку, але все перевернуте.
Не відстібайтеся, поки не будете на дні.
Дайвери поруч лише про всяк випадок.
Бажано, щоб ви з командою безпечно вийшли без їхньої допомоги.
Треба працювати в команді, щоб успішно завершити тренування.
Ні, чекай.
Будь-яка допомога дайверів вас дискваліфікує.
Діставаймо. Витягай їх.
Сер?
Ще ні.
Ну ж бо.
Гаразд. Усі в нормі?
Спробуємо ще наступного тижня.
Наступного разу наосліп.
Молодець.
ОРЕНДА ПРИМІЩЕННЯ ЗДАЄТЬСЯ В ОРЕНДУ
Дуже добре.
МЕКСИКАНСЬКА КУХНЯ — TIERRA LUNA МЕКСИКАНСЬКИЙ РЕСТОРАН
Тримайте.
Девід Браун, 2-й спеціаліст місії — Калпана Чавла…
Хосе, коли там будеш ти?
Щойно поріжу ту цибулю.
МАРШРУТ ШАТЛА
Поговорімо про те, що рухається зі швидкістю 25 Махів.
У 25 разів швидше, ніж швидкість звуку.
- Я нічого не бачу, тату. - Іди сюди.
Дивись, дивись. Ти помітиш.
Шатл не був на зв'язку
- останні 12 хвилин… - Добре.
На борту екіпаж із семи осіб.
«Колумбія» викликає «Г'юстон».
Чекайте, послухаймо Джеймса Гартсфілда.
Диспетчери досі чекають
на відновлення зв'язку.
Вочевидь, маємо тривожні новини щодо шатлу «Колумбія».
Ми досі не зв'язалися з ним. Саме в цю мить…
Керівник польоту Лерой Кейн наказує диспетчерам
перейти до протоколу дій у разі надзвичайної ситуації.
Ми бачимо, що відбувається в небі над Далласом, Техас,
входження космічного шатлу в земну…
Мушу йти.
Подивлюся приземлення.
Не буде… Не буде приземлення.
Тримай. Не вмикай телевізори.
Слова посадових осіб підтверджують те, що ми бачили:
схоже, шатл, цитую, «зник».
Це Майкл Барн.
Шатл був на висоті 60 км над Центральним Техасом, коли розпався.
Можна лише уявити,
що зона падіння уламків буде значною та обширною,
попереджаємо наших слухачів…
Після ретельного розслідування
ми зробили висновок, що під час запуску STS-107
шматок термоізоляції відірвався від зовнішнього баку
й ударив у ліве крило шатла.
Коли «Колумбія» увійшла в атмосферу,
пошкодження спричинило прорив гарячих газів крізь захист
і руйнацію внутрішньої структури крила.
Через це шатл став нестабільним
і розпався.
Не диво, що ці результати привернуть додаткову увагу Вашингтона.
Якщо політ небезпечний, ми не повинні летіти.
Думаєш, це означає, що я маю піти?
Калпана казала, що життя загадкове.
Я просто не розумів, що вона тоді казала.
Але тепер…
Добраніч.
- Добраніч. - Добраніч, доню.
2008 РІК
П'ЯТИЙ ІНГРЕДІЄНТ
КОЛИ ДУМАЄШ, ЩО ТОБІ ВДАЛОСЯ, ПОТРІБНО ПРАЦЮВАТИ ЩЕ БІЛЬШЕ
«Г'юстоне», МКС у полі зору.
Прийнято.
Запускаємо протокол стикування.
Підтверджую …
Хосе, надто швидко.
Уповільнися або припини стикування.
Ні, «Г'юстоне». Нема потреби.
Можливе перерегулювання. Перейдіть до
Хосе, швидкість.
Усе під контролем, «Г'юстоне», повірте.
«Г'юстоне», ми пристикувалися. Дякую за терпіння.
Молодець, Ернандесе.
Дякую, сер.
Слухай, люди з офісу відбору
хочуть поговорити.
Навіщо?
- Ернандесе. - Так, сер.
Ходімо.
Містере Ернандес, не думаю, що ми знайомі.
Я керівник програми відбору членів екіпажу, Андерсон.
Сьогодні ви тут, бо попри наші очікування
NASA дозволила запуск нового шатлу,
і ми хочемо взятися до справи, поки Вашингтон не передумав.
Розуміємо, що ви дружили з екіпажем «Колумбії».
Тому ми маємо знати, чи готові ви до завдання.
Ернандесе, нам треба почути вголос.
Вибачте…
Вас призначають другим спеціалістом місії.
Ви будете просто між мною та пілотом.
Ви не проти?
Я чекав майже 30 років, тому…
Маю честь представити вам
екіпаж місії космічного шатлу «Діскавері».
- Чаво, поворуши антену. - Так, тату.
По одному питанню, прошу.
- Містере Ернандесе. - Так?
Це правда, що ви росли у сім'ї робітників-мігрантів у Каліфорнії?
Так, так. Мої батьки приїхали в цю країну шукати кращого життя.
І ми збирали… Ми збирали вам їжу.
Думаєте, йому дозволять узяти енчіладас у космос?
Жартую.
Мій кузен Бето…
Нехай спочиває з миром.
…колись сказав мені:
«Кому краще покинути цю планету
і поринути в невідоме, як не робітнику-мігранту?»
Ти жартуєш? Це що, жарт?
Що думаєш?
Нам треба це зробити?
Я можу відмовитися. Я сказав, що спершу спитаю в дружини.
Що? Боже мій.
Що думаєш?
Я сказав, що спершу спитаю в дружини, розумієш?
У чому річ?
Посудомийка ще не прийшла.
Я так тобою пишаюся.
Думаю, твоя обручка має бути зі мною.
Вона має бути з моєю.
Вони мають бути разом.
Загубиш обручку — приб'ю.
Не усміхайся.
Не смійся, я серйозно. Задушу тебе голіруч.
Ні, я вірю. Вірю.
Добре.
Ви знаєте, що подорож для метеликів-монархів
така довга, що потрібні покоління, щоб її завершити.
Звідки я це знаю?
- Ти плачеш, тату? - Ні-ні.
Бруд в око потрапив.
Ти такий гарний.
- Ти прекрасна. - Дякую.
Як почуваєшся?
Нормально.
- Так? - Так.
У твоїх батьків є сюрприз.
- Справді? - Так.
Привіт, юначе.
Не знаю, що сказати.
«Радий зустрітися, міс Янг».
Я чекала на цю мить понад 30 років,
і в мене є доказ.
Дякую.
Ви змінили моє життя.
Ми бачимо командира Ріка Стеркоу, ветерана трьох космічних польотів.
Пілот Кевін Форд здійснить свій перший політ,
він показує великий палець. Ніколь Стотт, спеціалістка місії,
та Хосе Ернандес, другий спеціаліст місії,
вирушить у перший політ.
Також він буде бортінженером в кабіні екіпажу,
допомагатиме командиру й пілоту.
Проведено інструктаж екіпажу щодо погодних умов тут, у Кеннеді,
і на всіх резервних місцях посадки по світу.
Сьогодні погода буде фактором для нас,
оскільки ми продовжуємо стежити за формуванням штормових явищ у районі.
Це управління запуском шатлу, після відміни сигналу другої фази про блискавку
фінальна інспекційна група на стартовому майданчику
завершує перевірку шатлу,
зовнішнього бака й поверхні майданчика.
Міс Янг, хочете текіли?
Ні, ні. Дякую.
Представник Групи з космічної метеорології передає нельотний прогноз погоди
на стартовому майданчику…
Вони просто дотримуються протоколу.
- Знаю, але… - Але що?
Я знаю.
Ну…
Що ти робиш зараз?
Дивлюся на фото Сальми Хаєк.
Що?
Так. Ні.
Хлопці підсунули її крізь двері і намалювали фальшивий автограф.
Тут написано:
«Дякую, що летиш у космос, мій герою».
А далі: «P.S.:
Якщо в тебе не складеться з Аделою, зателефонуй».
А вона захоче зустрітися з астронавтом?
Їй би пощастило.
Послухай мене,
ти летиш
і безпечно повертаєшся до Сальми.
Будь ласка.
Так, мем.
Добре.
Агов, Аделіто?
- Зробиш послугу? - Будь-що, любий.
Скажеш моєму тату, що мені прикро, що він втратив будинок у Мічоакані?
Це твоє майбутнє.
У тебе була любов, були можливості.
Люди вірили в тебе.
Тату…
Чому тебе тягне в космос?
Що є в них, чого нема в тебе?
Містере Ернандес, чекаємо вас.
Це центр управління,
до запуску дві години 57 хвилин і 30 секунд, відлік триває.
Ось і вони, ідуть по коридору.
Помах камері. Широкі усмішки на обличчях.
Сьогодні вночі це станеться.
Потрібно 25 хвилин, щоб доїхати від операційної та виїзної будівлі
до стартового майданчика 39-А.
Це управління запуском шатлу.
Командир космічного шатлу «Діскавері» Рік Стеркоу, пілот Кевін Форд
і другий спеціаліст місії та бортінженер Хосе Ернандес
отримують інструктаж щодо погоди
від управління в Г'юстоні.
Сподіваємося, що погода,
яка зараз впливає на стартовий майданчик
і район Космічного центру Кеннеді
не вплине на сьогоднішній графік екіпажу.
Що таке?
Гаразд. Щасливої дороги.
Дякую, Вальтере.
Зменшуємо прискорювачі до 70%.
Основна запалювальна система вимкнена.
Двері перехідної галереї зачинені.
Допоміжні силові установки вимкнуто.
Підготовка до прискорення.
Готуємо відділення ракетоносія.
До пуску 27 секунд, іде відлік.
Бортові комп'ютери «Діскавері» контролюють
усі критичні функції шатлу.
- До пуску 18 секунд. - П'ятнадцять.
Починаємо запуск основного двигуна.
Основний двигун запущено.
П'ять, чотири, три, два, один, нуль.
Запалювання
і зліт космічного шатлу «Діскавері».
Шатл відійшов від вежі.
Місія Хосе STS 128 пробула
на Міжнародній космічній станції 13 днів.
Там він їв тако й слухав «El Hijo del Pueblo» Хосе Альфредо Хіменеса.
Хосе — перший робітник-мігрант, що полетів у космос.
Це «Діскавері», випускаю шасі.
Прийнято, шасі випущено. Вітаємо з поверненням.
Вітаємо з надзвичайно успішною місією,
що виведе науку на новий рівень на МКС.
Він досі збирає виноград з татом у власному винограднику.
Вони виготовляють власні вина Tierra Luna Cellars.
Адела й Хосе будують дім, у якому планують провести старість.
ПРИВІТ, МАТУСЮ
За мільйон миль
Переклад субтитрів: Ірина Філоненко
Творчий керівник: Яна Філоненко