SCENARIO IZ SNOVA
Tata.
Sve je u redu, dušo.
Tata. Tata, pomozi mi! Tata, molim te, pomozi mi!
Molim te, pomozi mi!
I onda sam...
Da, onda sam se probudila. -Zašto nisi ništa uradila?
Ne znam. -Ovo je već treći put.
Zašto uvek samo stojim tamo?
Nemoj je terati da se oseća krivom zbog svojih snova, Pole.
Ne misliš da sam takav, i da bi tako reagovao u stvarnom životu?
Da sam lebdela? -Sećaš li se kako sam brzo reagovao kad si se zamalo udavila?
Imala je 4 godine. -Sećam se da si mi pričao o tome.
Zdravo. -Hana!
Večeras moraš da ostaneš kod kuće sa Sofi. -Ne, to je sutra uveče.
Ne, predstava je večeras. -Ne može da ostane sama nekoliko sati?
Nema problema. -Već si se složila. -U redu. Zdravo.
Hoćeš da se nađemo tamo, ili... -Da, verovatno.
Ne znam koliko će da potraje sa Šilom... -Jesi li nervozan? -Ne baš. Biće OK.
Nadam se da će razumeti i izviniti se, i to će biti to.
Možeš li to da snimiš? -Šališ se? -Ne.
Samo zvuk na tvom telefonu. Hoću da čujem kako ona reaguje.
Tako si osvetoljubiva, Dženet.
Razmisliću o tome.
Idi, zakasnićeš. -Ne, neću.
Prijatan dan. -Takođe.
Kada govorimo o prilagođavanju,
zašto zebra izgleda onako kako izgleda? ​
Možete je uočiti kilometrima daleko, pa nije baš funkcionalno, zar ne?
Zna li neko kako crno-bele pruge mogu biti od koristi?
Niko?
Ono što znamo da kamuflaža nije efikasna
kada se stopi sa okolinom. Ovde se radi o stapanju sa krdom.
Predatori treba da uoče svoj plen. Ne mogu samo da napadnu celo krdo.
Dakle, ako izbacite glavu, postajete meta. Da li vam zvuči logično?
Zdravo. Hej, obratite pažnju.
Je li tako bilo? -Ne, sada je drugačije.
Da li i mi možemo da čujemo o čemu pričate? -Izvinjavam se. Ne.
Dobro, jer ste upravo vi postali meta, pričajući kada nije trebalo.
Shvatate li analogiju? -Shvatam. -Dobro, nasuprot tome,
može li neko da se seti primera u kojima isticanje
može biti evoluciona prednost?
Reci. -Parenje? -Parenje.
Dobrodošli u Madre. -Dobar dan, rezervisao sam sto na ime Pol.
Šta je bilo? -Izvinite, da li se poznajemo?
Ne znam, da li?
Da... -Možda sa Oslera. Tamo predajem.
Ne, nisam išla tamo. Jeste li skoro bili kod nas? -Nisam.
Izvinite, samo... ovo je neki deža vi ili...
Brajan, jel tako? -Pol.
Zdravo, Pole. Drago mi je da te vidim. -Prošlo je dosta vremena, Šila.
Jedva sam te prepoznala. -Stvarno? Možda zbog brade?
Ne, cela... znaš...
Koliko dugo ćeš biti u gradu? -Samo nekoliko dana, kod brata.
Kako si ti? Još uvek si na Osleru? -Da, jesam.
Čujem da objavljuješ još nešto. -Da, sada radimo konačnu reviziju.
Tako da je to OK. -U kojoj publikaciji će se to pojaviti?
Da pogledamo jelovnik? -U kojoj publikaciji?
U "Prirodi". -"Prirodi?" -Da. Srećni smo zbog toga.
Nismo tamo objavljivali neko vreme, tako da smo srećni.
Zašto me nisi kontaktirala? -Šta? -Zašto nisam pomenut? -Kako to misliš?
Ma daj, veštačka inteligencija? Algoritmi veštačkih mrava?
Zvuči skoro isto kao moje istraživanje. -Misliš sa postdiplomatskih studija?
To te tada nije interesovalo. Zanimao te je samo proces starenja.
Proširila sam svoja interesovanja tokom poslednjih 30 godina.
Da li koristiš izraz "anteligencija"? (mravlja inteligencija). Ja sam ga izmislio.
Ne koristim ga.
Velika je razlika između priče i istinskog rada na tome.
Radio sam. Imam knjigu.
Da li imaš izdavača?
Želim prvo da je završim, pre nego što je objavim.
Ne želim da budem pod bilo kakvim korporativnim uticajem.
Mogu li da pročitam nacrt... -Zašto? Treba ti još materijala? -Ma daj, Pole.
Ne ponašaj se detinjasto. Dokle si stigao?
Pa, još uvek nisam počeo stvarno da pišem, ali...
Ovo me totalno uništava, Šila. To je kompletno prisvajanje.
Možete li bar da me pomenete?
Nema ničeg lošeg u tome da si samo profesor, Pole. ​
Ne moraš da budeš i istraživač.
Molim te, Šila. Potrebno mi je ovo.
Pole. -Džen. -Zdravo. -Imaš li karte? -Da. Kako je prošlo?
Misliš sa Šilom? -Da. -Znaš, to je čisto tehnička stvar.
Uvažila je moje argumente, ali se još uvek nismo potpuno složili.
Stvarno? Šta je sledeće?
Smisliću nešto. -Da li se branila? Jesi li to snimio? -Nisam.
Nekako mi je izgledalo neetički ili kako god.
Hoćeš da uđemo? -Da.
Pole!
I mislila sam da si to ti.
Kler? -Da. -Zdravo. Bože. -Drago mi je da te vidim.
Gledala si predstavu? -Pa naravno. -Ovo je moja žena, Dženet. -Zdravo.
Zdravo. -Kler. -Dženet. -Kada ste se venčali?
Otprilike pre... -15 godina. -Da, pre 15 godina.
Drago mi je što sam naletela na tebe. Mislila sam na tebe u poslednje vreme.
Izvinite. Odakle se vas dvoje znate?
Kler i ja smo bili u vezi. -Da.
Ludilo, zar ne? U svakom slučaju, mislila sam na tebe u poslednje vreme.
Stvarno? Ja nisam razmišljao o tebi u poslednje vreme.
Dobro. Dobro je to znati, pretpostavljam.
Mislila sam na tebe jer si mi se pojavljivao u snovima.
Stvarno? -Da.
I to dosta u poslednjih par nedelja. Dosta je čudno.
Ne radiš ništa. Samo si tu, čak iako san nema nikakve veze sa tobom.
Pre neko veče, moj dobar prijatelj je ležao na ulici.
Udario ga je auto. Krvario je, umirao mi na rukama.
A onda... ovo je samo san, naravno.
A onda, pravo niotkuda, tu si ti. Samo ležerno šetaš.
Vau. To je tako čudno.
Znači, uopšte ne intervenišem? Ne pomažem?
Još uvek to radiš? -Šta? -Želiš da te neko uvredi.
Ne, ne radiš ništa, ali ja te ne krivim.
Samo kažem da mi je psihijatar predložio da te pronađem.
Možda ti i ja treba nešto da sredimo.
Znaš, podsvesno. -Da li si znala da je ovde?
Ne, samo sam vas ugledala,
što mi deluje kao neki znak, povezanost. -Dobro, u redu. Da.
Hoćeš da odemo na kafu? Da se ispričamo.
Da, možemo. Mislim, znaš...
Hoćeš da mi daš tvoj broj?
U redu, da. -Dobro. Ukucaj tvoj broj ovde.
Da li ti se svidela predstava? -Jeste, da. Da.
Promenio si svoje prezime? -Da, uzeo sam njeno. Mislili smo da je...
Ja sam mislio da je prikladno. Želeo sam. -U redu.
Zašto si pocrveneo? -Bio sam zatečen.
Zar i ti ne bi reagovala isto da te neki bivši dečko tako satera u ćošak?
Mislim da se ne bih pretvorila u mucavu budalu. -Nisam mucao.
Bila je baš srećna što te vidi.
Pa da, ali ne zato što... To je zbog tih snova.
Zašto je braniš? -Jel ti to hoćeš da se svađaš sa mnom?
Ne, samo sam nervozna zbog onoga što će ti ta žena uraditi
kad ne budem u blizini. -Uraditi? Šta će mi uraditi?
Skočiće na mene? -Zašto si je pitao da li je udata?
Ćaskao sam.
Dobro. Možda malo preterujem,
ali lagala bih kad bih rekla da uopšte nisam bila zabrinuta.
Pošteno. Ali samo ćemo se naći na kafi. To je sve.
Volim te.
Da li si ikada maštao o drugim ženama?
Naravno da jesam.
Ali me nikad nisi varao? -Bože, Dženet. Stvarno misliš da sam toliko kul?
Misliš da bih mogao emocionalno da podnesem da te varam?
Ne. Ne, u pravu si.
Samo pokušaj da ne dozvoliš da te tvoj neuroticizam nadvlada.
Ma daj. Ne prosipaj mi opet to sranje o psihologiji polova.
Oboje znamo da si emotivno nestabilna.
Najbolje je da se pomiriš i budeš pragmatična u vezi toga.
Da. Ti si prilično dobar u tome da budeš seronja.
Ja sam veliki seronja? -Da, samo se pomiri i budi pragmatičan u vezi toga.
Šta kažeš na ovo? Biću veoma uzdržan kada se budemo videli.
Neću se ni osmehnuti.
To bi moglo da joj se svidi. -Šta? -Moglo bi da joj se svidi. -O, ne.
Da, tako je intenzivno, znaš?
A obično se i ne sećam svojih snova.
Imam osećaj da treba da ti se izvinim što ti tako upadam u snove.
Ne, u redu je. Samo je čudno.
U svakom slučaju, hvala ti na sastanku. -Nema na čemu.
Zapravo želim nešto da te pitam. -Stvarno? -Aha. -Šta?
Da li bi bilo u redu da pišem o ovome?
Kako to misliš? Na koji način?
Pišem za časopis koji se zove "The New Inquiry."
Stvarno? Ti ga izdaješ? -Samo je na netu.
To je više kao blog. Niko to i ne čita.
O čemu pišeš?
Uglavnom o psihologiji. Jungovske stvari. U redu.
Znala sam da ćeš mi se rugati. -Izvini, nisam hteo.
Hoćeš da pišeš o meni? -Ne, hoću da pišem o snovima.
O tome da slučajno nalećem na tebe, samo to. To je ono što uglavnom radim.
Može, ako me ne prikažeš kao gubitnika u tvojim snovima.
Ozbiljno si se uvredio. -Naravno da nisam. Šalim se.
Znači da se slažeš sa tim? -Da. Slobodno piši. -To!
Hvala ti. Da.
Šta je bilo? -Ma, moja žena je sumnjala da imaš skrivene motive.
Na primer? -Da još uvek nešto osećaš prema meni,
da sam ti nedostajao. -Stvarno?
To je veoma čudno. Zašto je to rekla?
Mislim... Ne znam, ja...
O, moram da idem.
Pa, hvala ti. Hvala ti što si pristao na ovo. -Naravno.
Pretpostavljam da ću te videti u svojim snovima.
Da, naravno da ne.
Hvala.
Da li je to on? -Sigurno je Pol. -To je tako čudno.
U suštini imamo isti san. -Znam, to je slučajnost. To je uvek
Pol, svake noći iz nekog razloga.
Zdravo. -Zdravo. -Jeste li dobro? -Da. A vi? -Da.
Neverovatno.
Šta je? -Da li si me sanjao? -Da li sam te sanjao? -Da.
Misliš, ikada u životu? -Ne, nedavno.
Ne znam. Ne vodim računa o tome.
Plašiš me. Šta se dešava? -Ništa.
Možete li da ostavite svoje telefone da bismo razgovarali?
Pa, kako je bilo danas u školi, Sofi?
Tata. -U redu je, zvaću ih kasnije. Pričaj mi kako ti je bilo.
Možeš li bar da isključiš zvuk? -Da, uradiću to sledeći put.
Uskoro će prestati.
Sofi, zar vi ne odlučujete ko će igrati koga u predstavi...
Odoh da ga ugasim.
Moram da se javim. -To nije dozvoljeno.
Ričarde, zdravo. -Jel možemo nakratko da popričamo?
Da. Šta se dešava? -Odakle da počnem?
Zvuči ozbiljno. -Ne, čudno je.
Znaš da ponekad pravim žurke?
Da. Da li je ovo konačno pozivnica? -Ne... upravo sam imao jednu.
U redu, i?
Rekla sam mužu da se to ponavlja do besvesti,
a radi se o snu koji se ponavlja.
Možda ne toliko konkretan san, koliko konkretna osoba koju stalno sanjam.
Izgleda potpuno prosečno.
Skroz nebitna osoba koja se samo pojavljuje.
Zauzima prostor kao čudan gost na žurci koga niko ne poznaje.
Misliš kao Sidni? -Da.
I ja sam to isto doživela. Rekla sam Ričardu.
Rekla sam ti... -Da, i pomalo sam uznemiren, pravo da vam kažem.
Ona sanja drugog čoveka. -Veoma je sličan tvom, Naomi.
Ali u mom slučaju, to je tip koga znamo.
Stari Ričardov prijatelj, Pol. -Bili smo na istom fakultetu.
On zapravo nije tako nezaboravan. Više je dosadan.
Ne razumem zašto se toliko pališ na njega. -Ne palim se.
Kako izgleda? -Pomalo liči na Sidnija.
Imaš li sliku?
Pole?
O, Bože. Pole! -Halo.
O, Bože. -Jesi li tu? -Šta se desilo?
O ČEMU RAZMIŠLJAŠ, POLE?
ZAŠTO TE SANJAM? KO SI TI?
DA LI SI TI STVARAN?
Dženet! Ovde ima preko 100 poruka.
Verovatno Klerin članak. Mora da ga je stavila na moj profil ili tako nešto.
Neko želi da me intervjuiše. -Zašto si tako uzbuđen?
Što pitaš? Šta nije u redu? -Ovo je čudno, Pole.
Možda bi trebalo da se smiriš i razmisliš
pre nego što uradiš nešto drastično.
Zašto ja? Ne znam, valjda sam poseban.
Čovek iz susedstva našao se u centru čudne epidemije snova,
koju naučnici pokušavaju da shvate.
Mi zapravo ne znamo šta je uzrok ovome,
ali to je kao verzija snova poznatog kao Mendelin efekat.
To se dešava kada više ljudi prijavi da imaju isto
lažno sećanje bez ikakvog logičnog objašnjenja.
Postoji i nešto što se zove astralna projekcija... -Ne, mama, ne znam.
To je duhovni način dolaženja u snove.
Sa naučne strane, ovo je nepouzdano,
ali je prijavljeno da se desilo. -Nisam ništa uradio.
Ovo će biti tako čudno objasniti u školi.
Naša onlajn anketa prikazuje hiljade izveštaja o ovom fenomenu.
Zašto se toliko nerviraš, mama? Dobro sam.
Trenutno mi nedostaje celina. Ali ja uvek racionalno razmišljam.
Bilo šta što je natprirodno, mora biti društveno opravdano.
Ali ovo je misteriozno, čak i za mene.
Dobro, dobro. Smirite se.
Hvala.
Ko je zaista ovde zbog predavanja o prirodnoj selekciji? Dignite ruke.
U redu. Vi ostali, imate 5 minuta pre nego što počnem sa predavanjem.
Pitajte me bilo šta. -Izvoli.
Kakav je osećaj postati viralan?
Možemo da razgovaramo o tome kad stignemo do memetike u toku godine.
Izvoli. -Zašto se ovo dešava? -Nemam pojma. Znam koliko i ti.
Hoćete li gostovati kod Stivena Kolberta, ili tako nešto? -Nema šanse.
Zapravo uživam u svojoj anonimnosti, ako možete da verujete.
Dobro. Ti! -Možda sam vas sanjao, ali mi je sve prilično mutno,
pa bih voleo da bolje pamtim te snove. Kako da to uradim? -Nisam baš stručnjak za to.
Voditi zapise o snovima je uobičajena vežba,
ali zar me ionako ne viđate non-stop na predavanjima?
Ko je siguran da je sanjao baš mene?
Dobro. Hajde da se pozabavimo ovim. Moglo bi da ispadne zanimljivo.
Da li neko želi da kaže šta je sanjao? -Da, izvoli. -Pa...
U šumi sam, lutam okolo, jedem čudne pečurke,
i nosim smoking iz nekog razloga.
Ima i drugih ljudi koji su se takođe doterali,
ali svi su uplašeni. Smrzli su se od straha.
I onda shvatim da je to zbog veoma visokog čoveka koji trči prema meni.
Sakrij se.
Da li se ti to meni obraćaš? -Da, Pole, ubiće nas. Pole!
Nikada nisam video nešto ovakvo. Prelepe su.
Ne! Ne!
To je sve čega se sećam.
Zanimljivo. Znači, ja gledam u pečurke,
umesto da pomognem? -Tako je, da.
Hajde da čujemo još nekoga. Još neko?
Znači, opet samo posmatram.
Čudno. Zanimljivo.
Još neko?
Tako se završava? -Da. To je sve čega se sećam.
Da li neko ima originalniji?
Možda neki gde zapravo radim nešto.
Niko?
U redu, hajde da ipak čujemo. Ko je sledeći?
Tata. -O, Bože, izbriši to.
Ne bih. Upravo ga šaljem Kajlu. -Ko je Kajl? -Temin prijatelj.
Iz nekog razloga ne veruje da si mi otac.
Jel vi to flertujete? -Ne, samo me pitao za tebe.
Dakle, konačno sam kul?
Ne bih baš rekla. -Čuješ li, Dženet? Kaže da sam sada kul tata.
Nisam to rekla.
Jel možeš danas da me odvezeš u školu? -Hoćeš da te odvezem? -Aha.
Mislim da ću stići. Dženet, jel to u redu? -Da, odvezi je.
Čoveče, to je tako ludo.
Kako se on nosi sa svim ovim?
Nismo ljudi koji vole pažnju. -U redu.
Tako da je cela stvar potpuno bizarna. -Potpuno je bizarna.
Moja sestra je zapravo oduševljena što te poznajem.
Poslala mi je članak i rekla: "Pogledaj ovog tipa, Pola."
A ja sam bio u fazonu: "Pa to je Pol Metjuz.
Poznajem njegovu ženu." -Zanimljivo. -Da. Slušao sam i podkast koji mi se sviđa.
Govorili su o Polu. -Stvarno? -Da.
Poistovetili su Pola sa starim internet mimom.
A onda su pričali o tome kako
svi mimovi postanu snovi, ili tako nešto. -Interesantno. -Jeste.
Kako ide sa muzejom? -Sa čime? -Sa muzejom. -A, da, da.
Dobro. Postoji još nešto što treba da sredimo, ali generalno ide dobro.
Hvala na pitanju. -Sjajno.
Znam da to nije moj projekat, ali bih volela da budem nekako uključena.
Da. Ne, hvala. Mislim da smo u prilično dobroj poziciji.
Da. Znaš, ako ti trebaju neke ideje, ili želiš povratne informacije.
Da. Ne. Da, mislim, da.
Samo želiš da nabaciš ideje nazad i možda samo... da.
Mislio sam da nisi na tom projektu. -Nisam bila, ali sada Kris želi mene.
To je super. Drago mi je zbog tebe. -Hvala.
Dobili smo i pozivnicu za jednu od Ričardovih poznatih večernjih zabava.
Stvarno? Kada? -Petog. Možeš li da veruješ, posle svih ovih godina?
Bio sam u iskušenju da kažem ne, ali mislim da treba da idemo.
Pole. -Da?
Šta misliš, zašto se ne pojavljuješ u mojim snovima?
Zato što dobijaš pravu stvar. Ne bi bilo fer da imaš oboje.
Jesi li ljubomorna? -Ne znam. Mislim,
racionalno gledano, nisam, ali... -Onda bih možda trebalo da te posetim.
Šta bi želela da uradim? Šta bi htela da vidiš u snu?
Želim da te vidim...
Sećaš se kada si nosio odelo "Talking Heads-a" za Noć veštica? -Da.
Bilo je nešto zanimljivo u tome. Nešto čudno i seksi.
Trebalo bi to da nosiš i spaseš me iz neke opasne situacije.
To je tvoja seksualna fantazija?
Nebo je granica, a ti hoćeš da nosim užasno veliko odelo.
Ne znam, nisam dobra pod pritiskom.
Samo se pojavi go, na konju, sa ogromnim penisom.
Jel to bolje? -Ko ima ogroman penis? Ja ili konj? -Ti.
Nosiću odelo Dejvida Birna. Odlučio sam. -Ne, pusti me da razmislim o tome.
Ne, ne. Odmah si rekla odelo, i to ćeš i dobiti. -U redu.
Misliš da te drugi ljudi vide golog u njihovim snovima?
Da li te to pali?
Da li me pali? -Možda me neko upravo sanja.
Da. -Možda gomila ljudi,
istovremeno.
Koliko? -Stotine. Možda hiljade.
To je tako neodgovorno od tebe. Ne mogu to da prihvatim.
Šta ćeš da uradiš povodom toga? -Pobrinuću se da ostaneš ovde.
Moram da te ubijem, Pole.
Moram! -Šta to radiš? Ko si ti?
Zovi policiju. Šta radiš u našoj kući? -Izvini. -Napolje!
O, Bože. -Hana, Sofi, ostanite tu!
Mama! Uradi nešto! -Hana, povedi Sofi u sobu i zaključaj vrata.
Izvini. -Spusti nož. -Ne mogu, moram da te ubijem.
Uradi nešto, Pole! -Moram.
On je u našoj spavaćoj sobi... -Moram da te ubijem.
Imao je manične epizode ​​u prošlosti.
Izgleda da je prestao da uzima lekove.
Šta će biti sa njim?
Psihijatrijski pregled, odlazak na sud, i onda će sudija da odluči.
Znači, možda će ga pustiti? -Posle eventualnog izdržavanja kazne, da.
Slava može da donese neke neželjene posledice.
Stranci bi možda želeli da razgovaraju sa vama,
a neki od njih bi mogli biti psihički nestabilni.
Treba da budete spremni za to. -Neću da nosim pištolj.
Ne pričam samo o oružju.
Nemate alarm u kući. Lako je ući unutra. To vas čini ranjivim.
Možete uzeti u obzir psa.
Naša ćerka Sofi je alergična.
Možda biste mogli da razmislite o preseljenju u novu kuću.
Nemojte da navodite broj telefona i adresu. -Nećemo se preseliti, odrasla sam ovde.
Sigurnosne kamere, šokeri, jačanje vaših reza na vratima,
obezbeđivanje prozora, časovi samoodbrane.
Izgleda da ste bili prilično bespomoćni u ovoj situaciji.
Možda bi trebali malo da oladimo sa ovim. Zato sam bila skeptična još na početku.
Tačno si znala da će se ovo desiti?
Ovakve stvari, Pole. Nepoznate reakcije.
Mislim da je u pravu. Shvati to kao upozorenje.
Mislim da se ti ovde igraš vatrom. -Kako to misliš? Šta ja to radim?
Pojavljuješ se na TV-u, potvrđuješ priču.
Ova stvar je očigledno veoma atraktivna za razne ludake.
Kako to misliš, potvrđujem priču?
Da li stvarno veruješ da te ljudi nasumično sanjaju?
Zar ne misliš da je to zbog toga što si u svim vestima i na internetu?
Možda delimično, ali to ne objašnjava celu stvar.
Misliš da se nešto magično dešava?
Zašto onda samo mene sanjaju? Zašto ne tebe, ili bilo koga drugog?
Znači, veruješ u metafiziku ako dokaže da si poseban?
Ne.
Ne znam, i dalje pokušavam da shvatim.
Ali taj tip je bio samo neki zaluđeni čovek sa nenormalnim idejama.
Mislim da se to neće ponavljati. -Ali, zašto rizikovati?
Pa, ako ljudi znaju ko sam ja, lakše je napraviti prvi korak ka cilju.
O kom koraku pričamo, Pole?
O izdavaču za koga želim da napišem knjigu. -A, dobro.
Da nije ovde u pitanju kriza srednjih godina? -Ma daj.
Ti si taj koji je upravo kupio jebeni Kavasaki!
Dobro. Smiri se.
Pol? -Da, ja sam. -Zdravo, ja sam Moli. Očekuju vas. -Sjajno.
Šta je bilo? -Nije ništa.
Ne, recite. -Stvarno je čudno da vas vidim u stvarnom životu.
O, vi ste... -Svako veče, non-stop. To je ludo, čoveče.
Vau. U redu, nadam se da se pristojno ponašam.
Ne, ne ponašate se pristojno. Ni u kom slučaju.
Pol je stigao. -Tu ste. -Evo me.
Pole. Ja sam Trent, zdravo. Želeo sam (sanjao sam) ovaj sastanak.
Takođe. -Stvarno? -A, misliš bukvalno sanjao?
Sanjao sam baš ovaj sastanak. Mislio sam da su to normalni snovi.
Pitao sam se ko je ovaj čudan tip koga sanjam? -Ja sam čudan?
Ne, nisi čudan. Ali cela stvar je čudna, zar ne?
Molini snovi su bili ludi... -Trente!
Ovo je moja koleginica, Meri Vigins. -Zdravo. -Zdravo, Pole.
Sedi. -Ovde? -Gde god želiš. Da.
Kako si? Kako ti je u životu? -Prilično je drugačiji
otkako su snovi počeli. -Baš je zabavno.
Voleo bih da sam ja taj koga ljudi sanjaju. -I ja isto. -Da.
To je nešto. -Veoma smo uzbuđeni što si ovde.
Stvarno smo napaljeni.
Verovatno je veoma uzbudljivo ući ovde.
Pitaš se. "Ko su ti ljudi? Šta ja radim ovde?"
Možda bi trebalo da samo pričamo o tome šta radimo.
Pokrenuli smo "Misli" ove godine, tako da smo prilično nova agencija.
Uglavnom smo fokusirani na internet,
gde pokušavamo da holistički uparujemo brendove
i nekonvencionalne poznate ličnosti, ako ti to ima smisla?
Mislim da si ti u ovom trenutku, Pole, najzanimljivija osoba na svetu.
Šta? -Stvarno to mislim. Ne kažemo to tek tako.
Ne, stvarno ne kažemo to tek tako.
Prednost koju imaš, Pole, je da tvoj uticaj nije vezan
za bilo koju društvenu grupu. Nisi samo poznat za ljude na Tik-Toku,
ili za ljude koji čitaju recimo, "Njujorker",
ti si u glavama ljudi kada spavaju.
Što znači da svako ko sanja, može biti tvoja publika.
Zar to nije neverovatno? Ko to može da kaže za sebe?
Da li je to dovoljno brojna publika? -Da.
Imamo gomilu kul ideja o kojima bismo voleli da porazgovaramo sa tobom.
Ali pre nego što se upustimo u to, zanimalo nas je tvoje mišljenje o tome
gde želiš da ideš, šta želiš da postigneš?
Koji su tvoji snovi? -Koji su tvoji snovi?
Već nekoliko godina razmišljam da napišem knjigu.
Samo nikako da pronađem vreme... -OK, znači, ti si pisac? To je sjajno.
Razgovarali smo o prodaji tvojih autorskih prava filmskom studiju.
Zbog sve buke oko ovoga, mogli bismo da dobijemo milionski ugovor.
A to su samo autorska prava. -Stvarno? -Da. -Autorska prava? -Da.
Prava na detalje iz tvog života. -U svakom slučaju, to je kul za početak.
Sprajt. -Sprajt. -Sprajt. -Da.
Da. Oni žele da ih zastupamo na društvenim mrežama.
Mora da su izgubili razum, ali su prilično zagrejani za to.
Bilo bi zabavno staviti na Tviter tvoju novu fotografiju
kako držiš konzervu sa zabavnim natpisom. To bi jasno pokazalo vezu
i nadamo se, promenilo percepciju, barem privremeno,
da ljudi zajedno sanjaju tebe i proizvod.
Zar to ne bi bilo sjajno?
Ako to ne bismo ostvarili, uvek bismo mogli da kažemo da je funkcionisalo,
i mogli bismo da gradimo priču oko toga. -Apsolutno.
Ako potpuno propadnemo, i to je na neki način zabavna priča.
Kao, pokušali smo da nateramo ljude da sanjaju o Sprajtu, i nije uspelo.
Mislim, tako je glupo, da je na neki način kul, nekako funkcioniše.
Mogu li samo... -Da. -Možemo li da se vratimo na knjigu?
Koju knjigu? -Moju knjigu. Onu koju želim da napišem.
Hoću da bude jasno da ne želim da ovo bude ono po čemu sam poznat.
Ne želim da to bude glavna stvar na mojoj stranici na Vikipediji.
Dobro. Šta si mislio?
Ja sam evolucioni biolog. Tome sam posvetio svoj život.
Šta god da radimo, želim da to bude povezano sa mojim doktoratom.
Nisam znala za to.
Poznat si po snovima, zar ne? Zbog toga su svi zainteresovani.
Bilo bi malo nategnuto da te ubacim na potpuno drugačije mesto. (svemir)
Ja sam redovni profesor. Već sam u svemiru.
Daj nam bar naznaku o kome govorimo.
Koja su neka od velikih imena koje voliš u tom svemiru? -Da.
Gomila njih. Robert Sapolski.
Njegova karijera je prilično zadivljujuća. -Da li je on...
Ne, ne znam ko je on. -Herman Tig, možda? -Ko? -Herman Tig.
Da. Poznato mi je to ime. -Stvarno? -Da.
Pretpostavljam da oni nisu zaista poznate ličnosti.
Ne, u tome je poenta. Nije me briga za slavu.
Ovo vidim samo kao priliku da dobijem neko priznanje za svoj rad.
Znate, dobijanje druge šanse? -Shvatam.
Pričaš o zaokretu publike, što mislim da je veoma pametno.
Samo ne znam da li možeš da ih usmeriš u potpuno drugom smeru bez značajnih posledica.
Mislim, knjiga o biljkama? -Ne zanima me reklama za Sprajt.
Ne, ne. To je samo jedan primer, Pole. Imamo gomilu ideja.
To je samo vrh ledenog brega. Imamo toliko ideja.
Jedna ideja koju smo imali je da te Obama sanja.
To bi te uvelo u neke visoke kulturne krugove koje si pominjao.
Znam Maliju, (Obaminu ćerku). Mogli bismo to da sredimo.
Ovo nije ono što želim.
Očigledno nismo na istoj talasnoj dužini. -Pole.
Ako se tako osećaš, onda nisam uspeo.
Možemo li samo da krenemo ispočetka?
Samo sam mislio da mi možete pomoći da pronađem izdavača. ​
Ja... -Kao prvo, hteo bih da se izvinim.
Lagao sam. Nikada te nisam sanjao.
Mislio sam da bi to bio zabavan način da započnemo sastanak.
Ali ono što je apsolutno tačno, je da sam dosta razmišljao o tebi
i zaista osećam da ćemo zajedno uraditi nešto veoma posebno.
Dakle, idemo sa tvojom knjigom o biljkama.
Nikad nisam pominjao biljke. -Tvoja knjiga o evolucionim...
Biljkama. -Radi se o mravima. -Mravima. -Mravima. -Dobro, super.
Idemo napred sa tim.
Pomoći ćemo ti da je izdaš. -Stvarno? -Da. Stvarno želim da radim sa tobom, Pole.
Kao što sam rekao, ti si najinteresantnija osoba na svetu.
U redu, ali onda bez reklama za Sprajt. Fokusiraćemo se na knjigu.
Da, i ako ne želiš da radiš reklamu za Sprajt, poštovaćemo to.
Samo tražim zauzvrat da budeš otvoren i za druge stvari,
posebno sa stvarima kao što je Sprajt, jer su ti vrata trenutno širom otvorena.
Spremni su da razgovoraju sa tobom. -Ali nemaš još puno vremena.
Dobro, u redu.
Jesi li planirao nešto za večeras? -Ne, uskoro imam let, tako da...
Ako želiš da popiješ piće, samo mi reci.
Doći ću do tebe, ako ti je to lakše. Odseo si u "Ejsu", zar ne?
Bili su baš sjajni. Znaju šta rade.
Ugovoriće mi sastanak sa izdavačem i pokrenuti knjigu.
To je sjajno! Sada samo još treba da je napišeš.
Da, naravno. -Pa, šta su rekli?
Rekli su da sam trenutno najinteresantnija osoba na svetu.
Šta je? -Ne, ništa. Sigurna sam da ti to veoma laska.
Naglasili su da to nisu rekli tek tako.
U redu. -Mislim da nisu to rekli samo da bi se osećao dobro, Dženet.
Oni već razgovaraju sa važnim klijentima koji žele da rade sa mnom. -Na primer?
Ovo je samo jedan primer, ali su spomenuli Sprajt.
Sprajt? Ti ćeš raditi za Sprajt?
Dženet. -Odmah dolazim. -Ko je to? -Kris.
Naš rok je sutra, tako da danas moramo da završimo. -U redu.
Gde su deca? -Napolju sa Kajlom, traže slatkiše za Noć veštica.
A, sa Kajlom. Dobro.
Pa, čestitam, Pole. Onda se vidimo sutra.
Važi. Takođe su pričali i o Obami, da će me možda on sanjati.
U redu. -Kažem da nismo samo pričali o Sprajtu.
Ne moraš da me impresioniraš, Pole. Volim te. -I ja tebe.
U redu. Vidimo se sutra. -Da. Ćao.
Da li si pročitao onaj članak o ljudima koji sanjaju unazad u Australiji?
Nisam. -To je kao, zbog gravitacije ili nečega.
Spomenuli su te u njemu, pa... -Kako onda sanjaju u Kini? Naopako?
Koliko dugo si profesor?
Mislim, otprilike oko 20 godina, od '96.
Ja sam rođena '96. -Račun, molim!
Ne, ne, šalim se. Kao, suviše si mlada za mene.
Zar nisi oženjen? -Ne, nisam implicirao...
To je šala. -Da, shvatam.
U redu. Ali, da. Oženjen sam.
Šta je sa tobom? -Ne. Ne viđam se ni sa kim.
Trenutno sam fokusirana na karijeru. -Da.
Misliš na agenciju? -Baš je mrziš, zar ne?
Ne, nego mi nekako deluje kao...
Kao kult. -Da, na neki način.
Pokušala sam da im kažem da si jako pametan i da ćeš ih prozreti.
Ali iskreno, to sa Sprajtom je kul.
Trebalo bi to da uradiš. -Stvarno? -Ne mogu da zamislim
da iko ko vidi moje lice odmah poželi Sprajt. -Ja mogu.
Mogu li nešto da te pitam? -Da, šta?
Izgledalo mi je da si nešto implicirala u vezi svojih snova.
Sramota me. -Da li se ponašam čudno ili tako nešto?
Ne znam da li da kažem. -To su samo snovi, neću te osuđivati.
Ne odlučuješ ti šta će se desiti, tako da... -Pa...
Jebemo se.
Stvarno? -Imam vrlo intenzivne erotske snove.
Obično sam kući, kasno je, sama sam i gledam TV ili tako nešto.
A onda...
Ima li nekoga?
Ko si ti?
Hej.
Ko si ti?
Kako si ušao ovde?
Molim te, nemoj me povrediti.
Tako sam se napalila.
Izvini, popila sam jedno piće i totalno sam bez kočnica.
Ne, ne, u redu je. -Ne, baš je eksplicitno, izvini.
Drago mi je da si mi rekla. Obično čujem da sam samo pasivan posmatrač.
Nekako je lepo čuti da nešto radim.
Valjda imam sreće. -Ne bih baš rekao. -Ne, tako je dobro. Veruj mi.
Hoćeš još jedno piće, jer ja hoću? Martini, zar ne? -Sa maslinom.
Mogu li dobiti još jedan kaberne i jedan martini, molim?
U tome je stvar sa zebrama. Kamuflaža je stapanje sa krdom
jer lav ne može tek tako da lovi celu grupu.
Mora da identifikuje jednu metu.
Šta je bilo? -Izvini, ali ti ljudi bulje u nas.
Mislim, u tebe, očigledno. -Možda ne bi trebalo da budemo ovde,
ili bi trebalo samo... -Zašto? Šta nije u redu? -Mislim, samo...
Ne želim nikakve glasine ako se sastanem sa Obamom.
Kako to misliš? -Hoću da kažem da nisam navikao na ovo.
Da li bi trebalo da... -Šta?
Ne mogu da izbacim iz glave da sam ovde sa tobom, i jebi ga, u redu.
Možeš li da mi učiniš uslugu?
Evo ovde živim.
Lep je. Mali i lep.
Nemam bogate roditelje, tako da... -To nije bila primedba. Mislim, prijatno je.
Lepo si ga sredila.
Sedi.
Pa... -Pa... Ovo je nenormalno.
Nemaš jebenog pojma koliko je ovo ludo za mene.
Ne bih ni trebao da budem ovde. -Ne, ne idi.
Mislim da sam malo pijan. -I ja isto. Samo ostani.
Tek si stigao, ostani malo.
Jel malo friziran? -Ne, običan je.
Pa, kako da ovo uradimo?
Hoću prvo da se presvučem. Jel to u redu? -Naravno.
Dobro. Daj mi dve sekunde.
Sve u redu?
Da.
Pa... gde me želiš?
Možeš li da skineš jaknu?
Naravno.
U redu, možeš li da staneš u onaj ugao?
Tamo? -Da.
Stani skroz uz zid.
Jel uspelo... -Izvini, ućuti. Možeš li da nastaviš još malo?
Samo... oženjen sam. -Znam. Možemo da prekinemo kad god želiš.
Molim te, pusti me samo... malo duže.
Ovaj put, molim te, ne govori. Samo odradi san.
Ko si ti?
Molim te, nemoj me povrediti.
Dodirni me.
Šta je? -U snovima ti preuzmeš inicijativu.
Da.
Šta hoćeš?
Izvini. Živci. -U redu je. Ne brini.
Telo ponekad... -Da. U redu je.
Biološki govoreći, zapravo je prilično... -U redu je. Opusti se. -Zdravo je.
Jesi li ti to upravo svršio?
Jebote!
Jebote.
Govnarko!
Jebem ti sve!
Profesore, šta se dešava? -Mogu li da uđem? -Zašto?
Treba mi pomoć oko nečega. -Dobro.
Šta? -Ne želim da stojim ovde u hodniku i objašnjavam.
Može li to da sačeka? Trenutno sam zauzeta. -Samo pet minuta.
Izaći ću. -Bilo bi bolje ako bismo seli.
Šta se dešava?
To je bila greška. -Kako to mislite?
Ono što se desilo je bila greška.
Nije trebalo to da uradiš. -Ne razumem.
Ponekad si tako jebeno glupa. Znaš li to? Jesi li to već čula?
U redu. Molim vas, idite.
Gde su ostali? -Nemam pojma.
Šokiran sam. -Da, postali su gori.
Neki su čak seksualne prirode,
pa se trenutno ne osećaju prijatno na tvojim časovima.
Gospode, sanjali su neke ružne snove i sada neće da se pojavljuju na časovima?
Ne možemo to tek tako da prihvatimo.
Ne znam šta da radim. Moram ozbiljno da shvatim i zabrinutost studenata.
Da, naravno. Ali, nije li ovo malo preterana reakcija?
To su snovi. Nije stvarnost. Ja im zapravo ništa ne radim.
Kao što sam ranije rekao, ovo je nešto novo.
Moram da se konsultujem sa kadrovskom službom.
Da li ti, Brete, kao moj prijatelj, a ne kao dekan Oslera,
misliš da treba da prekinemo ovaj semestar jer neki učenici sanjaju ružne snove?
Ja ih nisam sanjao, tako da ne mogu da govorim u ime...
Ne, ne. Nemoj reći proživljeno iskustvo.
Ali zvuči kao da su zapravo bili traumatizovani.
Trauma je trend ovih dana. To je lakrdija. Sve je trauma.
Svađa sa prijateljem je trauma, dobijanje loših ocena je trauma.
Moraju da odrastu.
Zdravo. -Ričarde, dugo se nismo videli.
Jesmo li mi prvi stigli? -Zapravo, niko drugi ne dolazi.
Stvarno? Mislio sam da će ovo biti jedno od tvojih poznatih okupljanja.
Mislili smo da će biti lepše da bude samo nas četvoro.
U redu, onda. Više vina za nas.
Živeli, ljudi. -Živeli.
Karlota, čujem da imaš novi posao.
Da, imam. -Stvarno?
Da.
Ovo je tako dobro.
Ove klice su fenomenalne.
Da, ima ih kod...
"Šelija."
Mislim da je možda Nik Bostrum bio u pravu u vezi teorije simulacije.
To sigurno dosta objašnjava i moju situaciju.
Sećaš se Nika, Karlota? Šveđanin, filozof sa Oksforda.
On je bio ovde? -Da, jednom ili dvaput.
Sledeći put bi trebalo obojicu da nas pozoveš. ​
Verovatno bi voleo da razgovara sa mnom.
Nisam li ti ja rekao za njega?
Ne, ne bih rekao.
Karlota, da li se još uvek baviš grnčarstvom?
Ne budi tako grub. -Šta? -Udaraš me po leđima.
Izvini. -Da li je sve u redu?
Imala je težak dan na poslu.
Tako da... -Dobro.
O, ne. Šta je bilo?
Žao mi je, ja ne mogu ovo. Ne mogu.
Šta se, dođavola, dešava? -Nemam pojma.
Ričarde. -Ričarde, šta nije u redu?
Ljudi, mislim da smo završili za večeras.
Karlota se ne oseća dobro. -O, ne. Da li je bolesna?
Ti si u pitanju, Pole.
Imala je neke prilično brutalne noćne more u poslednje vreme.
Jednostavno nisam... -Baš mi je žao. Mogli ste da nam kažete.
Ubedio sam je da ne otkaže. Nije trebalo to da uradim.
Zar ne bismo nas troje ipak trebali da...
Bilo bi šteta da samo... -Ne, morate da odete.
Stvarno? -Da, stvarno.
Šta misliš, zašto niko drugi nije ovde?
Osnovna ideja kognitivno bihejvioralne terapije
je da prođemo kroz postepeno izlaganje onoga što osećamo da nam preti,
i da se upoznamo sa time, umesto da ga se plašimo.
Ono što nas ne ubije, čini nas jačim, zar ne?
Znam da su mnogi od vas imali
veoma uznemirujuće snove o svom profesoru.
Ti snovi sugerišu da je Pol Metjuz opasna osoba.
Vaš um pokušava da vas zaštiti,
i učini vas bezbednim, stvaranjem određenih emocionalnih okidača.
Motiviše vas da ga izbegavate.
Želim da razbijem te okidače
pokazujući vam da je Pol, u stvari, ljubazno, nežno, bezopasno ljudsko biće.
Dobro. Idem da pozovem Pola da dođe u ovu prostoriju.
Ući će na ona vrata, doći dovde,
i ostati na bezbednoj udaljenosti
dok se svi ne budu osećali sigurno da ga pozovu bliže.
Ako se neko oseća nesigurno, neka mi mirno kaže:
"Kendis, ne osećam se sigurno u ovom trenutku."
Da li ste svi to razumeli? -Da.
U redu. Pole!
Dobro. To nije bilo tako loše, zar ne?
Pustićemo ga da priđe. Priđi samo malo bliže.
Pole.
Pol vas neće povrediti.
Može li da priđe malo bliže?
Pole, priđi bliže, molim te.
Pa... -Lea, čekaj. -Vidi šta si uradio...
Ko je ovo uradio?
Recite mi odmah.
Prestanite da budete jebena derišta.
Ko je ovo uradio, jebote?
Jebi se, Metjuze. -Idi kući!
Zašto ne daš otkaz, Pole?
Ćao, Pole. -Ćao. -Ćao.
Šta je Bret rekao? -"Shvati to kao mali odmor."
Da li možeš da veruješ?
Ja sam redovni profesor, a oni u suštini puštaju studente da vode fakultet.
Koliko dugo nećeš raditi? -Ne znam ni da li želim da se vratim.
Trebalo bi da se bacim na knjigu.
Šta si uradio? Zašto se sve promenilo?
Nisam ništa uradio, Hana. -Mora da si uradio nešto.
Pa nisam, tako da... -Jesi li video Tviter?
Ne. -Hiljade ljudi
dele noćne more o mučenju, silovanju... -Sad je dosta!
Novo pravilo. Nema telefona za stolom i nema rasprava o snovima.
Samo kažem da razumem... -Već si prekršila pravilo, Hana.
Hajde da počnemo ispočetka. Više nikada ne pominji ovo za stolom, molim te.
Hoćeš li da očistiš taj natpis sa kola?
Skidaju me sa projekta?
Mislim da samo žele da budu posebno oprezni kako se projekat
približava kraju, kao mera predostrožnosti.
Zbog Pola? -Da. Ja sam protiv kulture otkazivanja
i svih tih stvari. Stvarno jesam.
Mislim da bi sada bilo najbolje
da se malo pritajiš.
Samo dok se skandal malo ne stiša.
Da li ti to ima smisla?
Zovu te Fredi Kruger u školi.
Znaš li ko je to? -Guglala sam.
Da, samo pokušavaju da te zadirkuju.
Džulijan je rekao da si ga vezao,
odsekao mu prste na nogama i pojeo ih.
Misliš li da bih sekao nečije prste na nogama?
Ne.
Sanjanje je kao psihoza, Sofi. ​
Naš mozak počinje da halucinira dok spavamo.
To je deo njegovog procesa održavanja.
Potrebno je da nam se to desi, iz nekog razloga.
Ali zašto si tako zao u snovima?
To su njihovi snovi. Ja nemam ništa s tim.
Razumeš to, zar ne?
Valjda.
Mislim da ću sutra ostati kod kuće. Ako treba da kuvam ili tako nešto...
Ko je Moli? -Šta?
Imaš poruke od nekoga po imenu Moli.
Ona je asistent u agenciji. Zadužena je za pozive.
Nikad je nisi spomenuo.
Zdravo, ovde Pol.
Samo sam hteo da te čujem.
U redu, možemo to onda drugi put. Samo sam hteo da popričamo. Da.
Bez brige. U redu, ćao. Ćao.
Dve sekunde, Pole. Samo pokušavam da povežem i Meri. -Nema problema.
Zdravo, Pole. -Ko je to?
Moli je, samo prisluškujem.
Zdravo, Moli. Kako si?
Halo? Jesu li svi na vezi? -Tu sam, Trente.
Meri, jesi li na vezi? -Trente,
izvini, Meri mi je poslala poruku da ima pogrešan link. -Da počnemo?
Da. -Halo? -Tu si. -Da li me čujete?
Da. Pole?
Da, čujem te. Šta se dešava, ljudi?
U redu, zdravo. Kakva luda nedelja, zar ne?
Očigledno je da moramo da promenimo strategiju
da bi se prilagodili na trenutnu situaciju.
Da li je Obama još uvek aktuelan? To bi sad moglo biti od pomoći.
Šta? -Rekli ste da ste razgovarali sa Obamom, zar ne?
Obama više nije opcija, Pole.
Pričamo o potpunom zaokretu. Razmišljamo o novim stvarima.
Korporativna kultura ne želi da se bavi ovim. Previše je rizično.
Da, ali dobijamo pozitivne signale sa drugog mesta. U suštini,
ne želim da kažem ekstremna desnica, ali nešto kao protiv establišmenta,
u stilu Džordana Pitersona.
Možda da probamo sa Setom Roganom ili tako nešto.
Podeli svoje iskustvo da si otkazan
i pretvori to u dobitnu kombinaciju knjigom o biljkama. -Ljudi, ne. Mrzim tu ideju.
Da bi te bolje razumeli, čemu se tačno protiviš?
Ne želim da budem deo kulturnog rata.
Ne želim da budem kontroverzan.
U redu. Ali to je upravo suprotno od onoga što sada pričaš.
Postoji šansa da te ubacimo kod Takera Karlsona ove nedelje.
On ima veliku publiku. Samo razmisli o tome. Ne odgovaraj odmah.
A takođe, tu je i Francuska, Pole.
Iz nekog razloga te vole tamo. Čak i sa noćnim morama, oni to vole.
Da. Imaš dosta obožavatelja tamo.
Zar ne postoji neka vrsta dobročinstva koju mogu da odradim?
Ne, to je simpatično. Ali ne. -Može izgledati kao izvinjenje.
Zdravo. -Ne treba ništa, hvala.
Šta je bilo? -Izvinite, gospodine.
Mrzim što radim ovo, ali nekim ljudima nije prijatno što ste ovde.
Dobro. -Da. -Ako im je tako neprijatno, možda bi oni trebalo da odu.
Da, ali... -Samo uživam u obroku. Nisam bilo šta rekao ili uradio.
Dobro. Mogu li da im kažem da ćete uskoro otići, ili... -Zašto da odem?
Nisam prekršio nijedno od vaših pravila, zar ne?
Naravno da niste. -Super. Onda je to to. -Da, pretpostavljam.
U redu.
Hej, zdravo. Učini nam uslugu i ponesi to kući.
Niko te ne želi ovde, čoveče. -Ostajem.
Jesi li siguran? -Da, uživaću u hrani, i otići kad završim. Važi?
Važi.
Možda treba da budeš proaktivniji u vezi ovoga.
Kako to misliš?
Da daš izjavu ili tako nešto?
Možda bi trebalo da se izviniš. -Da se ​​izvinim?
Pogledaj mi lice, za Boga miloga.
Samo da skineš ljude sa tvoje... sa naše grbače.
Ne, to je smešno. Neću to da uradim.
Nisi sam u ovome. Zamalo sam ostala bez posla.
Što je potpuno neumesno.
Sofi je na udaru u školi. Hana je depresivna.
Dobijamo čudne telefonske pozive usred noći.
Neko je provalio u našu kuću. -Pa ćeš dozvoliti da teroristi pobede?
Ko kaže da će nešto biti drugačije i ako se izvinim?
Dakle, u suštini, ti biraš da budemo još nesrećniji.
Hoćeš li jebeno prestati?
Izgleda da postoji konsenzus među roditeljima.
Nadam se da ne tražimo previše, ali bismo voleli da se ne pojavite.
Tražite previše. To nije normalno. Ovo je važan trenutak za nju.
Naravno da ću doći. -Pole, molim te. -Šta je? Hoće da me odstrane.
Treba li da to samo prihvatim? -Ne budi tako dramatičan.
Naći ćemo nekoga da to snimi. Videćete to. Samo nećete biti prisutni.
Svesni ste da imam doktorat, zar ne?
Da. -A vi ste samo diplomirali?
Magistrirala. -Hoću da kažem da mi ne treba vaše mišljenje o pedagogiji.
Razumem da želite da dođete. Ali u ovom trenutku, većina roditelja vas ne želi.
Brinu se da će se njihova deca osetiti nesigurno. A očigledno je
da to nije potpuno neopravdano.
Zašto ne bismo olakšali svima... -Zašto nisi na mojoj strani, Dženet?
Sofi ne treba da bude kažnjena samo zato da bi ti nešto dokazao.
Ne teraj nas da svi ispaštamo zbog tebe.
Zdravo. Izvinite na smetnji.
Da li je vaš auto onaj na kome piše "gubitnik" (jadnik)?
Jeste.
Kako da počnem?
Počeću ovako.
Izvinite.
Izvinite što se nisam pozabavio ovim ranije.
Izvinjavam se svima koji su imali one strašne noćne more.
Razlog zašto sam tako uznemiren je, jer sam i ja imao jednu takvu.
Doživeo sam ono što su mnogi od vas doživeli.
Bio sam nasilno napadnut i zlostavljan od čoveka
koji liči na mene. Moram da naglasim da taj čovek nisam ja.
I sada govorim iz iskustva koje sam proživeo.
Ja sam jedan od vas.
U životu sam bio klevetan, progonjen u svojim snovima.
Samo moje prisustvo uznemirava ljude i to ne zato što sam uradio bilo šta.
Već zato što ljudi zamišljaju da sam uradio neke stvari.
Da li je zaista pošteno da budem kažnjen zbog toga?
Nisam li ja najveća žrtva u svemu ovome?
Pogledajte samo kako to utiče na moj život!
Samo zato što ljudi zamišljaju da sam uradio neke stvari.
Ubiću se. -Da li je zaista pošteno da budem kažnjen zbog toga?
Šta to radi? -Nisam li ja najveća žrtva u svemu ovome? -Jebote.
Bilo je potpuno neiskreno i sebično. -Šta? Koji deo?
Sve to.
To je sramotno, Pole. Sramota je što sam udata za tebe.
Hvala što si mi dozvolio da prespavam. -Samo jedna napomena.
Moja žena nije previše oduševljena, pa ćeš morati da budeš u podrumu.
Kakav je to miris? -Mislim da je to rezervoar za propan. Otvoriću prozor.
Ne mogu samo da spavam gore na kauču?
Žao mi je, čoveče.
Ako ti treba nešto, samo mi pošalji poruku, doći ću dole.
Hvala. -U redu.
Izvinite. Gospodine.
Idem da vidim ćerku. Ona je na sceni.
Vi ste g. Metjuz?
Nisam. -Niste Pol Metjuz? -Nisam.
Pozovi obezbeđenje.
Ne možete biti ovde, Pole.
Samo da pogledam, otići ću pre kraja.
Mislila sam da smo se dogovorili. -Ma dajte. Samo da pogledam par minuta.
Poštujte ograničenja. -Ovo je smešno. Pustite me unutra. -Pole!
Napao me je.
Pol Metjuz me je napao!
To je bila nesreća. Nije htela da me pusti unutra.
Samo želim da vidim svoju ćerku.
Nije me pustila unutra.
To je bila nesreća.
Samo želim da vidim svoju ćerku. -Stani. -Ne, to je bila nesreća.
To je bila nesreća. Sofi, to je bila nesreća.
Stani! -Sofi, to je bila nesreća.
Pustite me!
Normalan čovek, kulturna senzacija,
san koji se pretvorio u noćnu moru.
Već neko vreme, odlazak na spavanje
predstavlja rizik od zlostavljanja ovog čoveka.
Iako još uvek ne znamo kako je sve počelo, i zašto je iznenada prestalo,
možemo biti sigurni da je nakon divljačkog napada
na nastavnicu srednje škole prošle jeseni,
Pol Metjuz nestao iz očiju javnosti, a takođe i iz naših kolektivnih snova.
Ali Polov slučaj je doveo do pozitivnog efekta,
revolucije u nauci o snovima.
Zaboravite na noćne more i doživite pozitivno iskustvo
putovanja iz snova sa Noriom.
Dobrodošli u Kuću snova!
Ovo je Kuća snova na vrhu Holivud Hilsa,
gde se nešto novo dešava. Oglasi u vašim snovima.
"Drimfluensers", ili "oglašivači uma."
Mislim da još nema zvaničan naziv. -Društvene mreže su gotove.
Ako možeš da promovišeš pesmu ili proizvod
u nečijoj glavi, onda je to mnogo moćnije.
Kad bi jedan čovek mogao da uđe u snove drugih ljudi,
zašto ne bi mogao i bilo ko od nas? Jedan naučnik je krenuo da to reši.
Morali smo da ponovo razmislimo o svemu.
Svest je složenija nego što smo mislili.
Dualizam je bio u pravu. Jung je bio u pravu.
Postoji kolektivna podsvest (nesvesnost).
Pol Metjuz je to dokazao, makar i slučajno.
Norio definitivno ne bi postojao bez njega.
Brajan Berg je pronalazač Noria,
uređaja koji omogućava putovanje kroz snove.
To je kao meditacija ili hipnagogija.
Upotrebom neurotehnologije,
Norio vam dozvoljava da posetite bilo koga u vašim snovima.
Izgleda kao da se samo odmara.
Ali upravo sada, Brajan je u snu 19-godišnjeg dečaka iz Južne Koreje.
Okrepljujuće je. -Ako ljudi žele da osuđuju,
onda oni to zapravo i ne razumeju.
Nije uvrnuto. To je kao: "Bićemo u tvom snu
nakratko. Reklamiraćemo neku robu ili pesmu, reći nekoliko stvari,
a onda izlazimo iz sna. To je to.
Pol Metjuz je ostavio mnoge skeptičnim u pogledu putovanja kroz snove.
Ali Norio garantuje snove bez noćnih mora.
Bez potpunog pristanka san će jednostavno biti prekinut.
Ljudi uvek koriste Pola Metjuza kao upozorenje.
U redu, ova industrija možda ne bi postojala bez njega.
Ali je u isto vreme on doneo i negativan publicitet.
Suludo je kako je upotrebio svu tu moć samo da bi terorisao ljude.
Dobro.
Baš je lepo.
U redu, devojke. Hoćete li da pogledate spavaće sobe
i vidite koje vam se sviđaju?
Ne sviđa mi se. -Idite i pogledajte spavaće sobe.
Moja prijateljica je sanjala te snove. Bar je tako tvrdila.
A, da.
I, šta se desilo? Da li su samo odjednom prestali, ili...
Već neko vreme nisam čula za njih.
Ne znam. Pretpostavljam da su ljudi prestali da ih sanjaju.
Ako nešto i čujem, uglavnom je u inostranstvu.
Kakav je to miris?
Rekli su mi da su stari vlasnici bili veliki ljubitelji životinja.
Sigurna sam da će vremenom taj miris nestati.
Pre nego što kreneš...
jesi li videla tog tipa Krisa u kući u poslednje vreme?
Da. Jesam.
Možda pre nedelju dana. -Da li često dolazi? -Ne baš.
Da li prenoći? -Ne bih rekla.
Hana, da li prenoći kod nas? -Ne znam.
Ćao, tata. -Zdravo. -Volim vas. -I mi tebe!
Doneću vam nešto lepo iz Francuske.
Zdravo. -Zdravo. -Kakva je kuća? -Fina.
Dobra lokacija. -U redu. -Mislim da se Sofi nije dopala.
Stalno je pitala zašto se jednostavno ne vratim kući.
Dobro. A što se tiče troškova, sve u redu?
Posle nagodbe sa Oslerom i ugovora o knjizi, biću dobro.
Više nego dobro, zapravo. -Dobro, super.
Da li si me viđala u svojim snovima u poslednje vreme?
Nisam. Zašto me to stalno pitaš? -Samo sam radoznao.
Sranje, kasnim. -Gde ideš? -Imam razgovor preko Zuma sa izdavačem.
Pokušavaju da prošire turneju. Možda ću ceo mesec provesti u Parizu.
Ludilo. -Uzbudljivo.
Pretpostavljam da te neću videti pre nego što odeš.
Odlazim za četiri dana. Mogu da svratim.
Ne, u redu je. Vidimo se kad se vratiš.
Da. Dobro.
Zdravo.
Zdravo, Pole.
Dobro ti stoje.
Hajde, isprobaj ih. Pleši sa mnom.
Gubi se. Gubi se! -Ne, ne, probaj da igraš.
Molim te, ne udaraj Dilana.
Jer će tvoji udarci biti jači sa ovim
ultra-ukusnim keto suplementima iz "Alpha Monster Gains."
Jebote, daj da pokušam ponovo. Izvini.
Vaši udarci će biti jači sa ovim
ultra-ukusnim keto suplementima iz "Ultra ukusnih"... Jebote. -Samo malo.
Gde je...
Prvi na redu je časopis pod nazivom "Rue Morgue."
Oni pišu o mitovima, kultovima horor filmovima i takvim stvarima.
Jesi li poneo primerak knjige? -Ne, ide pravo u knjižare.
Možeš li da je navučeš? -Radije ne bih.
Ne, jednostavno ne želim.
Ne želiš? Rukavica je kul. Trebalo bi da je navučeš.
Mogu li da odbijem? -Ma daj. Ima smisla.
Ti si momak iz noćne more, totalno je kul.
Razbistrite misli. Ovo je najvažniji korak.
Odredite razlog vaše posete.
Ne, još uvek je u prodavnici. Mislim da su promenili prostoriju.
Možda im je trebao veći prostor.
Da biste uspešno ušli u nečiji san potrebno je mnogo vežbe.
Nošenje Noria je samo prvi korak.
Dobar dan, Pole.
Dobar dan. -Vau, velika poseta.
A ne, to je za drugi događaj.
Tako mi je žao. Došlo je do konflikta. Morali su da te presele dole.
Dođi. Idemo ovuda.
Eto. To je to.
Je li to knjiga? -Aha.
Zapravo još uvek nisam video štampani primerak.
Dobro. -Baš je tanka. -Mora da su je skratili u prevodu.
Promenili su i naslov?
"Ja sam tvoja noćna mora." Zar to nije naslov? -Nije.
Trebalo je da bude "Scenario iz snova."
Ali ovo je u redu, pretpostavljam.
Da, to je... u redu je. Verovatno je bolje za ovo područje.
Kome da posvetim?
Jebote! -Sranje! -Jebote!
Jesi li dobro? Žane!
Jebote, gde ode? Žane!
Jebote.
Zdravo, ljudi, ja sam Liam. Danas ću vas naučiti
kako da uđete u nečiji san koristeći Norio.
Zamislite to kao meditaciju. Zatvorite oči, opustite se
i snažno se fokusirajte na osobu u čiji san pokušavate da uđete.
Pokušajte da izaberete nekoga kome odgovara vaše prisustvo,
ili će sve ovo biti praktično nemoguće.
Kada uđete u san osobe, Norio će odraditi ostalo...
Voleo bih da je ovo stvarno.
preveo: PAYUTTI