‫הייתי עורכת דין צעירה בזמנו.‬
‫בת עשרים ומשהו.‬
‫בדיוק עברתי למילווקי.‬
‫הייתי אישה שגרה לבד ולא הכרתי הרבה אנשים.‬
‫אני מקבלת טלפון מג׳רי בויל, הבוס שלי.‬
‫הוא אמר, ״יש לנו תיק חדש, והוא גדול.‬
‫״סעי בבקשה למפקדת המשטרה.״‬
‫- רחוב מילווקי‬ ‫מרכז העיר -‬
‫ג׳רי בויל ציין,‬
‫״זה מישהו שכבר ייצגתי בעבר.‬
‫״הוא איש נחמד.‬ ‫אל תדאגי, הוא לא יהיה תוקפני.״‬
‫נסעתי לשם מייד, כפי שהוא ביקש,‬
‫לפגוש את ג׳פרי דאהמר.‬
‫זו הייתה המטלה הראשונה שלי.‬
‫- משטרת מילווקי -‬
‫כשנכנסתי לפגוש אותו לראשונה,‬
‫זה היה בחדר חקירות קטן מאוד.‬
‫ג׳ף היה שם. הוא ישב בפינת השולחן.‬
‫הייתי לחוצה מאוד‬
‫כי הרגשתי שזה הרבה מעבר ליכולותיי.‬
‫אפילו שוטרים ותיקים אומרים‬
‫שמדובר באחת מזירות הרצח‬ ‫המשונות ביותר שראו אי פעם.‬
‫המדינה כולה מהופנטת‬ ‫מסיפורו המזוויע של ג׳פרי דאהמר.‬
‫רצח, הטלת מומים, אפילו קניבליזם.‬
‫הלם וחלחלה‬ ‫כאשר שוטרים יוצאים ובידיהם סיר בישול גדול‬
‫בפרשת רצח ההמונים הגדולה והמחרידה ביותר‬ ‫בהיסטוריה של מילווקי.‬
‫הרגשתי כמו קלריס סטרלינג ב״שתיקת הכבשים״.‬
‫הוא היה מנומס מאוד.‬
‫הייתי די מופתעת, אני חושבת,‬
‫מכמה שג׳ף היה ידידותי וחביב.‬
‫על מנת להיות סנגורית מוצלחת,‬
‫אסור לך להפגין שיפוטיות‬
‫ואת צריכה לבנות אמון.‬
‫והוא קרא לי ונדי. אני קראתי לו ג׳ף.‬
‫אז זה בסדר, ג׳ף. כלומר, אל תהיה נבוך מזה.‬
‫אני גורמת לך להרגיש לא בנוח?‬
‫לא. חייבים להתמודד עם זה, אז…‬
‫זה פשוט כל כך מוזר, נכון?‬
‫לא קל לדבר על זה.‬
‫זה משהו ששמרתי‬
‫קבור עמוק בתוכי במשך הרבה שנים, וזה…‬
‫כן.‬
‫זה כמו לנסות‬ ‫למשות סלע במשקל שתי טונות מתוך באר.‬
‫אני לא חושבת שיש דרך להכין מישהו‬
‫לסוג כזה של מרחץ דמים.‬
‫- סדרה תיעודית של NETFLIX -‬
‫- 22 ביולי, 1991 -‬
‫- מילווקי, ויסקונסין -‬
‫זה היה ערב שקט.‬
‫- דירות ״אוקספורד״ -‬
‫אחד מערבי הקיץ החמים והלחים האלה.‬
‫הייתי כתב טלוויזיה‬ ‫והייתי בין הראשונים שהגיעו לזירה…‬
‫- ג׳ף פלמינג‬ ‫כתב, רשת אן־בי־סי במילווקי -‬
‫בדירה של דאהמר בערב המעצר שלו.‬
‫כשהגעתי וראיתי את הפרצופים של השוטרים,‬
‫הבנתי שמשהו גדול קורה שם.‬
‫נתקלתי בשוטר שהכרתי.‬
‫קראו לו בובי ראו.‬
‫אמרתי, ״באמת, בובי, זה אמיתי?״‬
‫הוא הביט בי, נד בראשו ואמר,‬ ‫״לגמרי. זה אמיתי״.‬
‫לוטננט רוזוולט הארל.‬
‫אנחנו חוקרים רצח‬
‫שהתרחש בבניין דירות‬ ‫בגוש הבניינים 900 שברחוב 25 הצפוני.‬
‫עצרנו אדם אחד.‬
‫יש אפשרות סבירה ביותר‬
‫שהאדם הזה היה מעורב‬ ‫במקרי רצח נוספים שאנחנו חוקרים.‬
‫השוטר שהוצב לשמור על הדלת‬ ‫בבניין הדירות ״אוקספורד״‬
‫היה מכר שלי.‬
‫וביקשנו ממנו, התחננו אליו,‬
‫״אפשר להיכנס לדירה של דאהמר ולצלם תמונות?״‬
‫הוא נד בראשו לשלילה ואמר,‬ ‫״אם תצלמו, יפטרו אותי״.‬
‫אבל הוא אמר, ״אתם יכולים להסתכל פנימה.‬ ‫כל עוד אתם לא חוצים את המפתן״.‬
‫אז ניגשנו אל הדלת,‬
‫אחזנו במשקופים ורכנו קדימה‬ ‫כדי להסתכל אל תוך הדירה.‬
‫אני זוכר שהיא לא הייתה בלתי נשכחת,‬ ‫מהרבה סיבות.‬
‫היה שם שטיח מגולגל.‬
‫מטבח בצד שמאל.‬
‫היה חדר שינה בצד ימין וחדר אמבטיה.‬
‫אבל דבר אחד בלט לעין יותר מכל דבר אחר:‬
‫הייתה שם מנורת לבה פועלת.‬
‫הבועה נעה למעלה ולמטה.‬
‫היא שיוותה לדירה אווירה מצמררת.‬
‫- ג׳יימס קוזי‬ ‫כתב, ״מילווקי סנטינל״ -‬
‫בלילה שבו הסיפור של דאהמר התפרסם,‬ ‫הייתי כתב ב״מילווקי סנטינל״.‬
‫הייתי הכתב היחיד במקום‬ ‫כי השעה הייתה מאוחרת.‬
‫טינה ברנסייד,‬
‫שהייתה כתבת פלילים במשמרת הלילה, מתקשרת.‬
‫היא אומרת,‬ ‫״ג׳יימס, אני צריכה שתכתוב את זה בקפדנות״.‬
‫זה הלחץ של עורך שיושב לך על הראש ואומר,‬ ‫״אני צריך את הכתבה הזו עכשיו״.‬
‫אני לוחץ על ״שלח״ לעורך של משמרת הלילה.‬
‫הוא עורך את הכתבה, שולח אותה.‬
‫אני זוכר שהוא אמר אז…‬
‫- זוועה נחשפת‬ ‫נמצאו 11 גולגלות, החשוד מתוודה -‬
‫״זה יהיה הסיפור הכי גדול‬ ‫שהיה אי פעם במילווקי.״‬
‫הייתי התובע הכללי של מילווקי‬ ‫לפני שנים רבות, לפני שהפכתי לסנגור.‬
‫- ג׳רלד בויל‬ ‫ראש צוות ההגנה של דאהמר -‬
‫אז הייתי בשני צידי המתרס.‬
‫קיבלתי טלפון,‬ ‫זה היה עמית מתחנת הטלוויזיה המרכזית שלנו.‬
‫״אני רוצה לדבר איתך על לקוח שלך.״‬
‫אמרתי, ״איזה?״ הוא אמר, ״ג׳פרי דאהמר.‬
‫״אנחנו חושבים שהוא רוצח מטורף.״‬
‫ייצגתי אותו לפני כן, בשנת 1988,‬
‫כשנשפט על פשע מין כלשהו.‬
‫ואמרתי, ״חכה שנייה.‬ ‫אני צריך להתקשר לאבא שלו״.‬
‫התקשרתי לליונל דאהמר‬
‫וסיפרתי לו את מה שהכתב אמר לי.‬
‫אמרתי לו שאני אשלח מישהו לגלות מה קורה.‬
‫התקשרתי לוונדי פטריקוס.‬
‫וונדי הייתה פנויה.‬
‫האדם הראשון‬ ‫שהם שלחו אותי לפגוש היה הבלש מרפי.‬
‫- ונדי פטריקוס‬ ‫הסנגורית של דאהמר -‬
‫באותו השלב,‬ ‫כל החקירה הייתה תחת פיקוחם של הבלשים.‬
‫- קליטת אסירים‬ ‫הכניסה למורשים בלבד -‬
‫כשפגשתי את דאהמר לראשונה,‬
‫הוא אמר לי רק…‬
‫- דניס מרפי‬ ‫בלש, משטרת מילווקי -‬
‫״אולי פשוט תירה בי עכשיו בגלל מה שעשיתי?״‬
‫וישבתי איתו,‬
‫הרגעתי אותו ואמרתי‬ ‫שלא משנה מה הוא יספר לי,‬
‫זה לא יעיד עליו דבר‬ ‫ולא יגרום לי לחבב אותו יותר או פחות.‬
‫ולאחר מכן‬
‫הוא מסר הודאה בכתב.‬
‫- קנת מיולר‬ ‫לוטננט, מחלק הרצח של משטרת מילווקי -‬
‫הייתי לוטננט במחלק הרצח.‬
‫דניס מרפי ופאט קנדי‬
‫היו האנשים המרכזיים שתחקרו את דאהמר.‬
‫כמעט כל יום, למעשה. זה היה התפקיד שלהם.‬
‫האופן שבו הוא הצליח לזכור‬
‫כל פרט ופרט במקרי הרצח האלה.‬
‫- הוא אסף טרמפיסט -‬
‫זה היה מדהים.‬
‫- מלון ״אמבסדור״ -‬
‫למיטב זכרוני,‬ ‫ג׳ף היה קצת שיכור באותו הזמן.‬
‫- חלל מתחת לרצפה‬ ‫עצמות -‬
‫שאלתי אותו למה הוא מספר למשטרה הכול,‬
‫למה הוא מוסר הודאה.‬
‫והוא אמר, ״ונדי, הם מצאו‬ ‫כל כך הרבה דברים בדירה שלי.‬
‫״הם עלו עליי.‬ ‫אז אני מעדיף להמשיך לדבר איתם.״‬
‫הוא כבר החליט.‬
‫באותו השלב הייתי מוכרחה לומר,‬ ‫״ג׳ף, אני אכבד את זה״.‬
‫הוא כבר התוודה.‬
‫אז ידעתי שלא היה לדאהמר קו הגנה.‬
‫אז אמרתי לו, ״מה אתה רוצה שאעשה?״‬
‫הוא אמר, ״אני רוצה לדעת למה אני מה שאני״.‬
‫אז אמרתי לו,‬
‫״אני יכול לשלוח פסיכיאטר טוב‬
‫״שיבוא לדבר איתך‬
‫״ויטען שאתה לא אשם בשל מחלת נפש.‬
‫״אי שפיות.‬
‫״אבל אני אצטרך רופאים‬
‫״שיגידו לי שהם יכולים לגבות את הטענה.״‬
‫המשימה האמיתית הייתה להשיג מספיק מידע‬ ‫שנוכל להעביר לרופאים‬
‫כדי לענות על השאלות שלהם.‬
‫השאלה הייתה האם או שפוי או בלתי שפוי.‬
‫בחודשים הבאים,‬ ‫שהיתי במחיצתו הרבה מאוד זמן.‬
‫שוחחנו על כל קורבן,‬
‫וצברתי כמה שיותר מידע.‬
‫עוה״ד ונדי פטריקוס‬ ‫הקליטה למעלה מ־32 שעות שיחה‬
‫על מנת להכין את ההגנה של דאהמר.‬
‫השיחות התנהלו בין יולי לאוקטובר 1991.‬
‫הקלטות מעולם לא שוחררו לציבור… עד עכשיו.‬
‫טוב, ג׳ף. ספר לי מה עבר לך בראש.‬
‫תהיתי למה הרגשתי כורח‬
‫לבצע את כל הרציחות.‬
‫מה שחיפשתי‬
‫היה משהו שימלא את הריקנות שהרגשתי.‬
‫לרצוח מישהו ולהיפטר ממנו מייד‬
‫זה לא משהו שהסב לי הרבה עונג מתמשך‬
‫או תחושת הישג.‬
‫ובכל זאת, הרגשתי את הכורח‬
‫לעשות את זה במשך השנים האלה.‬
‫ג׳ף רצה לזהות את כל הקורבנות שלו.‬
‫זה היה ייחודי מאוד‬
‫עבור רוצח סדרתי.‬
‫רוצח סדרתי אמיתי.‬
‫הוא לא הכחיש את זה.‬
‫הוא אמר, ״כן, רצחתי ורצחתי.‬
‫״ככה רצחתי. וזו הייתה הסיבה.״‬
‫- דיאתיל אתר -‬
‫לא נראה שהיו לי‬
‫רגשות נורמליים של אמפתיה.‬
‫חשבת לעצמך אי פעם באופן מודע,‬
‫״למה אין לי את הרגשות‬ ‫שיש לאנשים נורמליים?״‬
‫כן, שאלתי את עצמי.‬
‫זה התחיל מפנטזיות. פנטזתי.‬
‫זה תמיד התחיל מפנטזיות, ואז‬
‫בסופו של דבר, נראה שהפנטזיות התממשו.‬
‫הוא לקח את עולם הפנטזיה שלו…‬
‫- ד״ר קנת סמייל‬ ‫פסיכולוג פורנזי -‬
‫לרמות ולמקומות‬ ‫שרובנו לא נעלה אפילו על דעתנו.‬
‫ראיינתי את ג׳פרי דאהמר‬
‫לבקשת הסנגור ג׳רי בויל.‬
‫נשאלתי אם לדעתי‬ ‫הגנת אי־שפיות הייתה קבילה כאן.‬
‫הייתה לי קריירה של 30 שנה‬ ‫כפסיכולוג פורנזי במילווקי‬
‫והתיק של דאהמר הגיע באמצע הקריירה שלי.‬
‫היו אחרים שהגיעו אחריו, אבל שום דבר כזה.‬
‫מה עורר בי את כל זה?‬
‫הלוואי שיכולתי לתת לך‬ ‫תשובה טובה וישירה לשאלה הזו.‬
‫אם אפשר להאשים תחום אחד באמת‬
‫זו החשיבה המעוותת שלי.‬ ‫אני לא חושב בצורה נורמלית כבר שנים.‬
‫- יולי 1991 -‬
‫ג׳פרי היה מסויג יותר בשיחות על הילדות שלו.‬
‫ראיתי תמונות ילדות שלו עם אביו, ליונל,‬
‫והן נראו נורמליות מאוד.‬
‫הם משחקים מסירות עם הכדור.‬
‫אבל אבא שלו נעדר לעיתים קרובות.‬
‫הוא מדען, והוא היה עסוק ברכישת השכלה.‬
‫אבל ג׳ף עמד על כך‬ ‫שלא היו שום טראומות עצומות‬
‫שהיו גורמות לו לעשות את הדברים האלה.‬
‫זה לא שהוא עבר התעללות מינית‬ ‫או שהכו אותו.‬
‫הדבר היחיד שג׳פרי אמר לי ולג׳רי בויל‬
‫שהשפיע עליו מאוד בילדותו‬
‫היה הוויכוחים הבלתי פוסקים בין ההורים שלו.‬
‫מה היו הבעיות בין אימא ואבא שלך בילדותך?‬
‫נראה שהם פשוט לא הצליחו להסתדר,‬
‫במיוחד אימא שלי.‬
‫הייתה אלימות?‬
‫רק סטירות ומכות.‬
‫מי הכה את מי?‬ ‫-אימא הכתה את אבא.‬
‫בצד של מי אתה היית?‬
‫ניסיתי לא להיות בצד של אף אחד.‬
‫בדקתי את העבר המשפחתי‬
‫משני הצדדים‬
‫כדי לבדוק אם הייתה אי־שפיות‬ ‫או דברים משונים‬
‫אצל בני המשפחה האלה‬
‫שיוכלו לספק לנו תובנות‬
‫באשר לאיך דאהמר הפך למה שהפך.‬
‫ולא מצאתי כלום בצד של ליונל דאהמר.‬
‫ובצד של ג׳ויס‬
‫אני חושב שהיה‬ ‫עבר של אלכוהוליזם במשפחה שלה.‬
‫אבל יש אלכוהוליזם בהרבה משפחות,‬
‫אז זה לא אמר לי שום דבר.‬
‫לג׳פרי היה אח‬ ‫שנולד כשג׳פרי היה בערך בן שש.‬
‫דייוויד.‬
‫כל תשומת הלב ניתנה לאחיו הצעיר.‬
‫אז כבר בשלב הזה, הוא היה לבד הרבה.‬
‫כשג׳ף ואני היינו ילדים,‬
‫אני לא חושב שהיו לו הרבה חברים…‬
‫- אריק טייסון‬ ‫חבר ילדות -‬
‫אף פעם לא ראיתי אנשים אחרים שבאו אליו.‬
‫היינו רק ג׳ף ואני, פחות או יותר.‬
‫שבילי הגישה לבתים שלנו‬ ‫היו זה מול זה באותו הרחוב.‬
‫אז היינו עולים על האופניים שלנו‬ ‫ונוסעים מהר על פני הרחוב.‬
‫או סתם משחקים בכדור, נוסעים במזחלת.‬
‫אבא שלו היה מודאג‬
‫כי ג׳פרי לא ממש הצליח בלימודים.‬
‫לא היו לו הרבה חברים.‬
‫הוא אף פעם לא היה בקשר עם בנות.‬
‫מתי הבנת שאתה הומוסקסואל?‬
‫ידעתי מאז שהייתי בן 13, אני חושב.‬
‫ג׳פרי נעשה מודע לנטייה המינית שלו‬
‫בערך בזמן שהגיע לגיל ההתבגרות,‬
‫וזה צפוי ושגרתי.‬
‫הוא ידע שזה יהיה מנוגד‬
‫למה שאבא ואימא שלו רצו.‬
‫וזה בערך הזמן שבו היו לו‬
‫כמה התנסויות מיניות עם ילד מהשכונה שלו.‬
‫מה עשיתם?‬
‫רק התנשקנו‬
‫ושכבנו זה ליד זה‬
‫בבית העץ.‬
‫הייתי בן 14 או 15 בערך.‬
‫וזה היה בהסכמה.‬
‫כשהוא התבגר, ג׳פרי נעשה סגור רגשית‬
‫בפני הנערים האחרים, בפני המורים שלו,‬
‫בפני חברי הילדות, אפילו בפני ההורים שלו.‬
‫שירתתי בתפקיד‬ ‫התובע המחוזי הנבחר של מילווקי‬
‫בשנים שבהן דאהמר ביצע את הרציחות.‬
‫הייתי גם התובע בתיק עצמו.‬ ‫הייתי עורך הדין שתבע אותו בביהמ״ש.‬
‫- א. מייקל מקאן‬ ‫התובע המחוזי של מילווקי -‬
‫כשהוא הגיע לכיתה י״ב,‬
‫הפנטזיות המיניות שלו החלו.‬
‫אחת מהן הייתה לקיים יחסי מין עם אדם‬
‫שיהיה, למעשה, כנוע לו לחלוטין.‬
‫לכפות על מישהו באלימות להיכנע למרותו.‬
‫מתי לראשונה חשבת לעשות למישהו דברים כאלה?‬
‫כלומר, רק כפנטזיה.‬ ‫-כן.‬
‫כנראה בסביבות גיל 18.‬
‫הוא פנטז על אדם‬ ‫שיצא לרוץ באזור לעיתים קרובות.‬
‫הוא תהה איך האיש הזה ייראה בלי חולצה.‬
‫הוא רצה לקיים יחסי מין עם האיש הצעיר הזה,‬ ‫נמשך אליו מינית.‬
‫אבל הוא לא ידע איך לגשת אליו.‬
‫אז הוא החליט‬ ‫להכות אותו בחורשה עד שיאבד הכרה‬
‫ולקיים איתו יחסי מין כשהוא חסר הכרה.‬
‫המטרה לא הייתה להרוג אותו.‬
‫המטרה הייתה לגעת, לגפף, להתוודע לגוף.‬
‫זו לא הייתה מערכת היחסים.‬
‫זה לא האדם.‬
‫זה הגוף הגברי החטוב והאתלטי.‬
‫זה מה שהוא רצה.‬
‫הוא ניסר מחבט וקיצר אותו‬ ‫כדי להכות בעזרתו את האיש עד שיאבד הכרה.‬
‫הוא התחבא מאחורי עץ.‬
‫אבל האיש המסוים הזה‬ ‫לא יצא לרוץ שם באותו היום,‬
‫אז הוא זנח את הרעיון.‬
‫זו למעשה הייתה‬ ‫הפנטזיה האלימה הראשונה של דאהמר.‬
‫לעשות את זה לאיש שיצא לרוץ בשכונה שלו..‬
‫- יולי 1991 -‬
‫מוגש לכם מטעם WTMJ טי.וי,‬
‫רשת החדשות של מילווקי‬ ‫המשדרת 24 שעות ביממה.‬
‫אתם צופים ב״דייברייק״ בערוץ החדשות 4.‬
‫ההזדמנות הראשונה שלי‬ ‫לשתף את העולם בחדשות האלה‬
‫הייתה בכתבת שטח לתוכנית חדשות בוקר.‬
‫בוקר טוב לכולם. תגלית מבעיתה ביותר‬ ‫הלילה במילווקי.‬
‫משטרת מילווקי מצאה זירת פשע מזוויעה‬ ‫בתוך בניין דירות.‬
‫מה שתיארתי זיעזע את המגישים באולפן.‬
‫מייק וג׳ולייט,‬ ‫השוטרים הגיעו לכאן באמצע הלילה,‬
‫ומצאו דירה מלאה בחלקי בני אדם.‬
‫גברים שכפי הנראה נרצחו בידי גבר אחר‬ ‫שגר כאן בבניין,‬
‫במה שנראה כרצח המונים ממניעים מיניים.‬
‫- חלקי גופות נמצאו בדירה -‬
‫ציפיתי שישאלו אותי משהו בסוף השידור.‬
‫המגישים תמיד שואלים שאלות שגרתיות.‬
‫הגופות בותרו,‬
‫אז צריך, מילולית, לחבר את פיסות המידע,‬
‫ויהיה קשה לגלות‬ ‫את זהות הקורבנות במקרה הזה.‬
‫הם לא אמרו מילה.‬
‫שאלתי אותם מאוחר יותר, ״מה קרה?‬ ‫למה לא שאלתם אותי כלום?״‬
‫הם אמרו, ״היינו המומים כל כך‬ ‫שלא יכולנו לחשוב על שאלה״.‬
‫אני זוכר שהגעתי לזירה בעצמי,‬
‫כי בתור עיתונאי, אתה רוצה לראות במו עיניך.‬
‫והיה שם גן חיות.‬
‫זה היה ככה במשך ימים על גבי ימים.‬
‫אנשים היו המומים. הם השתאו.‬ ‫והם לא היו מסוגלים להפסיק להסתכל.‬
‫אי אפשר לדמיין בכלל את גודל העניין.‬
‫הייתה חרדה.‬
‫הייתה התרגשות רבה, במידה מסוימת.‬
‫אבל חששתי שאני לא מבצעת את תפקידי כראוי.‬
‫מתי ההורים שלך נפרדו?‬
‫כשהייתי בן 18.‬
‫בשנת 1978.‬
‫הייתי צריכה לגרום לו להאמין‬ ‫שאני לא מישהי שיושבת כאן ושופטת אותו.‬
‫זה היה חיוני,‬ ‫כי רק כך יכולנו להגיע במהירות ללב העניין,‬
‫כיוון שהיה כל כך הרבה חומר.‬
‫התמונה השתנתה לחלוטין‬ ‫כשהשגתי את האמון הזה.‬
‫לאימא ולאבא היו את הבעיות שלהם.‬
‫לא יכולתי לעשות שום דבר שישנה את המצב, אז‬
‫פשוט ניסיתי‬
‫למצוא אושר בדרך שלי.‬
‫וזו הייתה הדרך הלא נכונה, מן הסתם.‬
‫- יולי 1991 -‬
‫- תיכון ״רוויר״ -‬
‫דאהמר בדיוק סיים תיכון.‬
‫ההורים שלו היו בהליכי גירושין,‬
‫ודאהמר היה לבד בביתם בעיר באת שבאוהיו.‬
‫אימא שלו זרקה את אבא שלו מהבית.‬
‫הוא עבר לגור באכסנייה.‬
‫אבא שלו לא ידע,‬
‫אבל אימא שלו החליטה, ״נמאס לי״.‬
‫והיא עזבה בפתאומיות עם אחיו.‬
‫אני לא חושבת שאבא שלו ידע‬
‫שהאם עברה לוויסקונסין באותו הזמן.‬
‫ג׳פרי דאהמר אף פעם לא אמר,‬ ‫״ההורים שלי נטשו אותי״.‬
‫אבל לדעתי התחושה הזו הייתה מוכרת לו.‬
‫לא דיברת איתה יותר‬ ‫מאז היום שבו היא עברה לצ׳יפאווה פולז?‬
‫נכון.‬
‫איך זה גרם לך להרגיש בזמנו?‬
‫מדוכא.‬
‫בודד ומשועמם.‬
‫ומבולבל, אפשר לומר.‬
‫אף אחד לא היה בבית‬
‫ראיתי בחור שניסה לתפוס טרמפ.‬
‫חשבתי שיהיה נחמד‬ ‫אם יהיה בסביבה מישהו שאוכל לדבר איתו,‬
‫ומישהו שרציתי לקיים איתו יחסי מין.‬
‫- 18 ביוני, 1978 -‬
‫- שלושה שבועות לאחר סיום התיכון -‬
‫בשנת 1978,‬ ‫סטיבן היקס ניסה לתפוס טרמפ להופעת רוק.‬
‫- אן א. שוורץ‬ ‫כתבת, ״מילווקי ג׳רנל״ -‬
‫אחד מהדברים שג׳פרי תמיד התעניין בהם…‬
‫- פסטיבל המוזיקה‬ ‫השנתי של אוהיו, שנה שנייה -‬
‫- פארק צ׳יפאווה לייק‬ ‫יום ראשון, 18 ביוני -‬
‫היה הטורסו, מבנה הגוף,‬
‫כמה שהאדם היה חטוב ומושך.‬
‫זה היה הכוח המניע של המשיכה שלו.‬
‫זה מה שמשך אותי.‬
‫מבנה הגוף.‬
‫רק הגוף השרירי.‬
‫זה היה הכוח המניע.‬
‫סטיבן היקס תפס טרמפים בלי חולצה,‬
‫והוא אמר לי, ״זה לא ייאמן.‬ ‫זו בדיוק הפנטזיה שהייתה לי.‬
‫״עכשיו אני יכול לממש אותה.״‬
‫ג׳פרי חשב,‬
‫״איזו הזדמנות מעולה.‬ ‫יש לי מכונית, בית. אין פה אף אחד.‬
‫״נראה אם אצליח‬ ‫להביא את הבחור הזה אליי הביתה.״‬
‫הוא עצר, דיבר איתו ואמר,‬
‫״יש לי בירה ומריחואנה בבית.‬
‫״רוצה לבוא ולחלוק אותן איתי?״‬
‫סטיבן היקס הסכים.‬
‫מר היקס לא היה גיי.‬
‫לא הייתה שום פעילות מינית.‬
‫אז לא עשית איתו שום דבר?‬
‫לא.‬
‫הרגשתי שהוא לא מעוניין בזה בכלל‬
‫אחרי שדיברנו כמה זמן.‬
‫אז אני לא חושב ששאלתי אותו, לא.‬
‫בסדר.‬
‫בשלב מסוים, סטיבן היקס אמר לג׳פרי,‬
‫״אני חייב לזוז.‬ ‫אני לא יכול להישאר פה יותר.‬
‫״אנשים לא ידעו איפה אני.״‬
‫ג׳ף לא רצה לתת לו ללכת.‬
‫זו הייתה הפעם הראשונה,‬
‫וכן, הייתה לי תשוקה לשלוט.‬
‫איבדתי כל רגש,‬
‫אז אני חושב שפשוט החלטתי‬
‫לעשות את זה, בין אם הוא גיי ובין אם לא.‬
‫זה לא מש שינה לי.‬
‫דאהמר לקח משקולת מתוך סט‬
‫והטיח אותה בראשו של סטיבן היקס.‬
‫אני לא יודע בדיוק למה הכיתי אותו,‬ ‫חוץ מזה שרציתי להישאר איתו עוד קצת.‬
‫סטיבן היה מחוסר הכרה באותו השלב,‬
‫וג׳פרי השתמש במוט המשקולות‬ ‫כדי לחנוק את סטיבן.‬
‫חשבתי כמה שזה מדהים‬
‫שאני באמת עושה את זה‬
‫לבן אדם אחר.‬
‫זה זיעזע אותי‬
‫שהגעתי למצב הזה.‬
‫וזו הייתה תחושה של ריגוש,‬
‫של שליטה,‬
‫אבל היה מעורב בה הרבה פחד.‬
‫מה עשית עם הגופה שלו?‬ ‫-כלום.‬
‫רק מתחת ל…‬
‫מתחת לבית, בחלל שמתחת לרצפה.‬
‫ירדת לשם להסתכל עליו?‬ ‫-כן, פעם אחת.‬
‫אבל רק הסתכלתי עליו.‬
‫מה עבר לך בראש בזמן שכרעת שם והסתכלת עליו?‬
‫מעין סקרנות מורבידית‬
‫לגבי איך נראה אדם מת.‬
‫סקרנות מעורבת בהרבה פחד.‬
‫אחרי זה‬
‫הוא התחיל לחוש חרדה, בהלה.‬
‫״מה אני אעשה עם הגופה? איך אפטר מזה?״‬
‫התחלתי לבתר אותו והכול.‬
‫יש משהו שאני זוכר לגביו.‬
‫גדעתי את הרגליים ואז את הזרועות ואת הראש.‬
‫נגעת בו שוב?‬
‫נראה לי שכן.‬
‫הכבד והלב.‬
‫הוא הפריד את הראש מהגוף לזמן מה.‬
‫הוא אונן על חלקי הגופה.‬
‫הטרידה אותך השאלה‬ ‫למה הרגשת כזה סיפוק בזמנו,‬
‫כשהיית בן 18, מכך שהשתמשת בו לאוננות?‬
‫אפילו עכשיו אני לא יודע למה.‬
‫כשעשיתי את זה, זה ריגש אותי.‬
‫אבל עשיתי את זה.‬
‫כמה זמן השארת אותו איתך בבית?‬
‫אני לא יודע. שש שעות.‬
‫את הסיפוק הרב ביותר הוא שאב‬
‫ממה שהוא עשה עם הגופה אחר כך.‬
‫באמת הייתה לו הפרעה מינית.‬
‫בניסיון להוכיח את טענת האי־שפיות שלו,‬
‫אני יודעת שאחד מהמומחים שלנו‬ ‫נכנס לעומק העניין.‬
‫אני פסיכיאטר פורנזי.‬
‫הייתי עד מומחה במשפט של ג׳פרי דאהמר.‬
‫המומחיות שלי היא פראפיליות,‬ ‫או בשפה פשוטה, סטיות מיניות.‬
‫- ד״ר פרד ברלין‬ ‫פסיכיאטר פורנזי מטעם ההגנה -‬
‫אנשים שבמיניות שלהם יש משהו שונה, חריג.‬
‫אבחנתי את מר דאהמר כנקרופיל.‬
‫נקרופיליה היא מצב‬
‫שבו אדם‬
‫חווה גירוי מיני רב‬
‫מקיום יחסי מין עם אנשים לאחר מותם.‬
‫אז הגופה שם.‬
‫ג׳פרי שם.‬
‫בשעה שלוש לפנות בוקר בערך‬ ‫הוא מחליט להיפטר מהגופה.‬
‫הוא תכנן לקחת אותה לגיא‬
‫שידע שנמצא במרחק כמה קילומטרים משם.‬
‫הוא לקח את הגופה, הכניס אותה לשקיות זבל,‬
‫ונעצר על ידי שוטר כי הוא חצה קו הפרדה.‬
‫השוטר בדק אם הוא נוהג בשכרות.‬ ‫הוא עבר את הבדיקה.‬
‫השוטר האיר את המושב האחורי עם הפנס שלו‬
‫וראה את שקית הזבל שהכילה את גופתו של היקס.‬
‫השוטר שאל אותו מה זה.‬ ‫״זה הזבל. ההורים שלי נפרדים.‬
‫״אני לבד. לא הצלחתי להירדם,‬ ‫אז החלטתי להיפטר מהאשפה.״‬
‫יש לך גופה שכרגע הרגת במושב האחורי‬
‫ואתה מדבר עם שוטר. אתה נער בן 18.‬
‫דאהמר ידע מה מוטל על הכף‬ ‫והיה קר רוח מספיק כדי לומר,‬
‫״אני בדרך לזרוק את הזבל.״ השוטר האמין לו.‬
‫הוא אומנם ראה את השקיות,‬ ‫אבל הוא לא הסתכל לתוכן.‬
‫הוא הצליח לשכנע את השוטר‬
‫אחרי זה הוא ידע שהוא מסוגל לתמרן אנשים.‬
‫הוא ידע שהוא מסוגל לומר משהו למישהו‬ ‫ולהצליח להתחמק.‬
‫הוא הסתובב וחזר אל הבית.‬
‫הוא מצא צינור מגולוון‬ ‫שלדבריו היה ברוחב של כ־60 ס״מ…‬
‫- שקיות בצינור‬ ‫צינור ניקוז -‬
‫ודחס לתוכו את השקיות.‬
‫הוא עבר את הגשר, חצה את הנהר,‬
‫וזרק את כל שאר החפצים האישיים‬
‫של מר היקס.‬
‫כולל הסכין שבה הוא השתמש‬
‫כדי לבתר את הגופה‬ ‫לחלקים שאפשר להסתדר איתם.‬
‫אבא גר במלון,‬
‫אז הייתי פחות או יותר לבד‬ ‫במשך חודשיים־שלושה.‬
‫בזמן שאבא שלך היה במלון,‬
‫באיזו תדירות דיברת איתו?‬
‫אולי פעם או פעמיים בשבוע.‬
‫אבא שלו ושרי, אימו החורגת לעתיד,‬
‫חזרו אל הבית.‬
‫לא היה הרבה אוכל במקרר.‬
‫בקבוקי אלכוהול היו פזורים במקום.‬
‫אלה נראו כמו חיים של איש צעיר במצב לא טוב.‬
‫אבא שלו היה מודאג,‬
‫אז הם חזרו לגור בבית.‬
‫אחרי זה, אמרת שלמדת באוניברסיטת אוהיו?‬
‫במשך שלושה חודשים בערך.‬
‫שתיתי שם הרבה,‬ ‫אז הציונים שלי לא היו כל כך טובים.‬
‫אני חושב שאבא שלו‬ ‫עזר לו להתקבל לאוניברסיטת אוהיו.‬
‫הוא שתה הרבה ולמעשה נשר מהלימודים.‬
‫אביו ואימו החורגת החליטו שהוא יתגייס לצבא.‬
‫שלחו אותי לטירונות.‬
‫ואז לקורס חובשים קרביים.‬
‫הוא ציין בפניי‬
‫שזה משהו שהוא למד.‬
‫הוא היה מסוגל לזהות את האיברים‬
‫הודות להכשרה הצבאית שלו.‬
‫ג׳פרי דאהמר שוחרר מהצבא‬ ‫בגין שתיית אלכוהול.‬
‫שתיתי הרבה שוב,‬
‫אז הייתי חייב לחזור לגור באוהיו.‬
‫עם ההורים.‬
‫כשהוא חזר אל הבית כעבור שלוש שנים,‬
‫השקיות שהכילו את גופתו של סטיבן היקס…‬
‫השקיות האלה עדיין היו שם.‬
‫ג׳פרי דאהמר‬ ‫פיזר את שרידי גופתו של סטיב היקס‬
‫על פני שטח מיוער של חמישה דונם‬
‫שבו גרה משפחתו.‬
‫הוא היה גבר צעיר ומוצלח שנעלם כלא היה.‬
‫תארו לעצמכם.‬ ‫הם לא גילו את זה עד יולי 1991.‬
‫הבן שלהם נעלם ביוני 1978.‬
‫במשך 13 שנים‬
‫לבני המשפחה הזו‬ ‫לא היה מושג מה קרה לבן שלהם,‬
‫סטיבן היקס.‬
‫- נושא: נעדר/רצח -‬
‫- קורבן: סטיבן מארק היקס -‬
‫- עצור: ג׳פרי ל. דאהמר -‬
‫- רצח: סטיבן היקס -‬
‫זה הטריד אותי.‬
‫איך העובדה שזה הטריד אותך התבטאה?‬
‫מה הרגשת?‬
‫המון רגשות אשם.‬
‫לא הצלחתי להחליט אם אני צריך‬
‫להתוודות על זה.‬
‫ואף פעם לא היה לי אומץ לעשות את זה.‬
‫מה עבר לך בראש?‬
‫ידעתי שזה היה מעשה איום ונורא.‬
‫ולא רציתי שדבר כזה יקרה יותר לעולם.‬
‫- אוגוסט 1991 -‬
‫במהלך הריאיון שלנו עם ג׳פרי דאהמר,‬
‫דיברנו איתו על בני משפחתו,‬
‫וג׳ף אמר,‬ ‫״אל תערבו את המשפחה שלי בעניין״.‬
‫הוא אמר,‬ ‫״ההורים שלי לא יודעים דבר על מעשיי״.‬
‫סיפרתי לליונל,‬
‫אבא של ג׳ף,‬
‫על מעשי הרצח, והוא היה המום.‬
‫הוא לא הצליח להבין איך הבן שלו‬ ‫היה מסוגל לעשות למישהו דבר כזה.‬
‫איך המשפחה שלו מגיבה לכל זה?‬
‫אני יכול רק לומר‬
‫שזו התגובה שהיינו מצפים לה‬ ‫מכל משפחה במצבם.‬
‫הם חווים ייאוש תהומי.‬
‫הם מרגישים נורא לאור הטרגדיה שקרתה,‬
‫וליבם יוצא אל הקורבנות ואל משפחותיהם.‬
‫וכמובן שהם חשים יגון גדול בגלל בנם.‬
‫זו משפחה טובה ונפלאה.‬
‫אביו ליונל הוא אדם פשוט נהדר,‬
‫והוא מתייסר בכאב שלא נופל מכאבם של אחרים.‬
‫- קולו של ליונל דאהמר -‬
‫אני אוהב אותו. לא הבנתי עד כמה הוא חולה.‬
‫ובעתיד, כמו תמיד,‬
‫אהיה לצידו במחשבותיי ובתפילותיי.‬
‫הבלשים הרשו לו לעשן‬
‫ולשתות קפה כרצונו.‬
‫כך הוא נשאר רגוע ומרוכז,‬
‫ואני חושבת שבלעדיהם,‬ ‫לא היינו מקבלים את כל הסיפור.‬
‫כי הוא היה מוכן לדבר עוד ועוד‬
‫כל עוד הוא המשיך לקבל את שני הדברים האלה.‬
‫קשה להעלות מחדש‬ ‫את הרגשות ואת המניעים האלה, את מבינה.‬
‫אני יודעת שזה ממש קשה.‬ ‫אם זה נעשה קשה מדי, תגיד לי.‬
‫אתה מבין למה…‬ ‫-כן, זה נהיה.‬
‫לדבר על זה ולנתח את זה…‬
‫זה מראה לי בדיוק עד כמה‬
‫מעוותת הייתה החשיבה שלי.‬
‫ככל שמערכת היחסים שלי איתו התפתחה,‬
‫הוא היה מוכן יותר ויותר‬
‫להרחיב בדיבור על הניואנסים של כל מקרה,‬
‫של כל רצח.‬
‫לפעמים הרגשתי שאני כמו אימא בשבילו.‬
‫לפעמים הרגשתי שהוא אחי.‬
‫לפעמים הרגשתי שאני הפסיכולוגית שלו.‬
‫ניסית פעם לפתח מערכת יחסים?‬
‫לא. לא ניסיתי.‬
‫למה לא?‬ ‫-טוב…‬
‫זה היה בגלל מצב המגורים.‬
‫לא יכולתי לתחזק‬
‫מערכת יחסים ארוכת טווח במקום שבו גרתי.‬
‫אבא של ג׳ף הציע שיעבור לגור עם סבתא,‬ ‫וכך הוא עשה.‬
‫אחרי שסיפרתי לקתרין, סבתא שלו,‬
‫על הפעולות שלו, על מה שעשה,‬
‫היא נשברה ובכתה.‬
‫היא לא האמינה.‬
‫היא אמרה שהיא לא רצתה‬ ‫להתערב בפעילויות שלו.‬
‫והיא לא רצתה לדעת מה התרחש במרתף.‬
‫- אוגוסט 1991 -‬
‫- דרך סילבר ספרינג -‬
‫עזבתי את הבית אז‬
‫ועברתי לוויסקונסין‬
‫כדי לעזור לסבתא שלי.‬
‫זה היה כזה, ״אולי תעבור לגור עם סבתא?‬
‫״זה מקום שיהיה בריא לך.‬ ‫היא מזדקנת. היא צריכה עזרה.‬
‫״ואתה תתחיל מחדש בעיר חדשה.״‬
‫ג׳פרי אמר לי שהוא אהב את סבתא שלו מאוד.‬
‫ג׳פרי תיאר את סבתא שלו כסבתא מושלמת.‬
‫משכונת סאות סייד במילווקי.‬
‫דתייה, אכפתית.‬
‫אישה נחמדה מאוד.‬
‫וזו, כמובן, הסביבה שבה גדל ליונל דאהמר.‬
‫היא הייתה תומכת מאוד והיא אהבה את ג׳ף.‬
‫היה ברור שהוא לא קרוב לאימא ואבא שלו.‬
‫- מילווקי‬ ‫וסט אליס -‬
‫הבית של סבתא היה בווסט אליס,‬ ‫פרבר של מילווקי.‬
‫- הבית של סבתא -‬
‫עזרתי לה בגינה ועם מטלות שונות.‬
‫כשג׳פרי עבר לגור איתה,‬ ‫אני לא חושב שנדרש ממנו הרבה.‬
‫לא ברור לי‬ ‫אם היא ידעה על הנטייה המינית שלו.‬
‫אבל ג׳פרי היה מודע לכך‬
‫שאם היא תדע, היא תהיה ביקורתית.‬
‫בזמנו,‬
‫יציאה מהארון הייתה שונה לחלוטין.‬
‫העניין הזה הקשה עליו.‬ ‫הוא אמר לי, ״אני לא אוהב להיות גיי״.‬
‫באמת עשיתי מאמץ אמיתי‬
‫לשנות את האופן שבו חייתי,‬
‫לשנות את התשוקות שלי.‬
‫להיפטר מהרגשות ההומוסקסואליים שהיו לי.‬
‫מכל מחשבה צינית.‬
‫התחלתי ללכת לכנסייה עם סבתא באופן קבוע.‬
‫וניסיתי לדכא‬
‫את כל הרגשות המיניים שהיו לי.‬
‫אני חושבת שזה באמת התחיל לשנות אותו.‬
‫הוא קרא את כתבי הקודש.‬
‫הם בילו יחד זמן רב בארוחות ערב.‬
‫סבתא שלי הלכה לכנסייה בכל יום ראשון.‬
‫לאיזה זרם היא השתייכה?‬
‫הפרוטסטנטי.‬
‫הוא הלך לכנסייה. הוא התפלל למצוא דרך‬
‫להילחם בדחפים האלה,‬ ‫בתשוקות המיניות הפתולוגיות האלה.‬
‫באותה התקופה‬
‫הוא ניסה ליצור תחליפים‬ ‫כדי לא ליטול חיי אדם.‬
‫הסתובבתי בקניון סאותרידג׳‬
‫וראיתי בובת ראווה‬
‫שמשכה את תשומת ליבי.‬
‫רציתי את בובת הראווה, אז אני…‬
‫נכנסתי לחנות.‬
‫אין שם אף אחד.‬
‫נשארתי שם עד הסגירה.‬
‫לא הופעלו אזעקות?‬ ‫-לא, כלום.‬
‫הפשטתי את בובת הראווה,‬
‫לקחתי מונית בחזרה הביתה,‬
‫ואחסנתי אותה בחניה המקורה‬
‫בבית של סבתא.‬
‫הייתי משחק איתה אחרי זה…‬
‫הלבשתי אותה והפשטתי אותה.‬
‫דמיינתי שהיא אמיתית.‬
‫הוא השתמש בה כדי לשכב לידה ולאונן,‬
‫מה שהיה פחות טוב מבן אדם.‬ ‫זה היה מאכזב עבורו.‬
‫- ד״ר פארק דיץ‬ ‫פסיכיאטר פורנזי מטעם התביעה -‬
‫בובת ראווה‬ ‫חסרת פנים מחנות כלבו לא הספיקה לו.‬
‫אחרי שבוע או שבועיים,‬ ‫סבתא נתקלה בבובה במקרה.‬
‫היא תלתה לייבוש בגדים שכיבסה בשבילי.‬
‫באמת?‬ ‫-כן. היא שאלה אותי מה זה.‬
‫מאיפה הבאתי את זה.‬
‫והמצאתי איזה סיפור, שקניתי אותה ב…‬
‫שהיו להם בובות ראווה מיותרות שהם מכרו.‬
‫אני חושב שהיא סיפרה לאבא,‬ ‫אז הבנתי שכדאי לי להיפטר מהבובה.‬
‫לקחתי אותה למרתף,‬
‫ריסקתי אותה והשלכתי לפח.‬
‫פגשתי בערך 20 רוצחים סדרתיים.‬
‫לא כולם בעלי מניע מיני, אבל רובם.‬
‫וראיתי מספר רוצחי המונים,‬
‫וניגשו אליי ממשרד התובע המחוזי‬
‫כדי לאבחן את מר דאהמר.‬
‫נפגשתי איתו לאורך שלושה ימים‬ ‫ולאחר מכן העדתי במשפט שלו.‬
‫הדבר המדהים בג׳פרי דאהמר‬ ‫לעומת לרוצחים סדרתיים אחרים שראיינתי‬
‫הוא כמה שדאהמר לא הגיב בהתגוננות.‬
‫למיטב ידיעתי, הוא לא ניסה להסתיר ממני דבר.‬
‫אני באמת חושב‬ ‫שהוא חיפש פתרון אחר במשך זמן מה.‬
‫אבל בתקופה שדאהמר ניסה להתנזר מאלכוהול‬
‫ומיחסי מין הומוסקסואליים‬
‫בגלל העכבות הדתיות שלו בעניין,‬
‫קרה לו משהו שעבורו היה חסר תקדים:‬
‫גבר זרק לידו פתק בספרייה‬
‫עם הצעה למין אוראלי בשירותים.‬
‫הייתי בספריית וסט אליס,‬
‫סתם ישבתי לי על כיסא וקראתי ספר.‬
‫זה היה הדבר האחרון שציפיתי לו, את מבינה?‬
‫העמדתי פנים שזה לא רציני. חשבתי,‬
‫״זה ניסיון נוראי ועלוב לגרום לי למעוד.״‬
‫את מבינה?‬
‫לא ראיתי את הפנים שלו בכלל.‬
‫זנחת את הדחפים‬ ‫בתקופה שהלכת לכנסייה עם סבתא‬
‫והם חזרו ביתר שאת, נכון?‬
‫אני חושב שזה מה שעורר אותם, כן.‬
‫זה גרם לו להתחיל לחשוב‬ ‫על מין הומוסקסואלי הרבה יותר‬
‫ולהבין שהוא יכול להשיג אותו.‬
‫אז מהבחינה הזו, זה פתח לו עולם חדש.‬
‫והגיע הרגע שבו הוא הפסיק להיזהר.‬
‫- חברת השוקולד אמברוסיה -‬
‫ג׳פרי דאהמר השיג עבודה.‬
‫הוא עבד בערבול שוקולד‬
‫במפעל השוקולד של אמברוסיה.‬
‫הוא עבד במשמרות הלילה.‬
‫זו הייתה עבודה שאפשרה לו‬
‫לצאת בסופי שבוע.‬
‫לפחות הייתה לי עבודה עם שכר כמעט סביר.‬
‫יכולתי לצפות לזמן פנוי.‬
‫לפרטיות.‬
‫התחלתי לשתות שוב,‬
‫ללכת לחנויות הספרים.‬
‫גיליתי איפה הברים הגאים‬ ‫והתחלתי לפקוד אותם.‬
‫הייתי מעוניין בחברתו של אדם חי.‬
‫רציתי מישהו לבלות איתו את הלילה.‬
‫גבר שתהיה לי עליו שליטה מוחלטת,‬
‫ושאוכל לעשות בו כרצוני.‬
‫משהו אמיתי‬
‫ולא מזויף כמו בובת הראווה.‬
‫זו הייתה הפנטזיה שלי.‬
‫זמן קצר לפני שהתחלתי ליפול…‬
‫פשוט ויתרתי על הניסיון להתנגד לדחף.‬
‫הכרתי את ג׳פרי דאהמר‬
‫וכמה מהקורבנות שלו.‬
‫אחרי שכל הסיפור התפרסם…‬
‫- מייקל רוס‬ ‫ידיד של חלק מהקורבנות -‬
‫כמה אנשים בברים אמרו, ״אני זוכר אותו״.‬
‫ברור. כולנו זכרנו אותו.‬ ‫מילווקי לא כזו גדולה.‬
‫שנות ה־80.‬
‫התרבות הגאה צמחה והתפתחה במילווקי.‬
‫היא לא הייתה אקסקלוסיבית‬
‫כמו בשיקגו, בניו יורק או באל.איי,‬
‫אבל יחסית לעיר כמו מילווקי,‬
‫עשינו חיים.‬
‫נהנינו מאוד.‬
‫תמיד היה לאן לצאת, כמעט בכל ערב בשבוע.‬
‫- ג׳ף קונור‬ ‫ידידו של טוני סירס -‬
‫יכולת להיות עצמך.‬
‫היה לך חופש.‬
‫אז הרגשת בנוח.‬
‫כלומר, היינו מתלבשים יפה והולכים לבר.‬
‫הייתה בברים מוזיקה נפלאה.‬
‫אנשים תמיד רצו לרקוד.‬
‫אזור הברים הגאים‬ ‫היה פחות או יותר במרכז העיר.‬
‫כולם היו ברדיוס‬ ‫של שמונה או תשעה גושי בניינים.‬
‫יכולת ללכת ברגל בקלות ממקום למקום.‬
‫כולנו התחלנו לגבש את הזהות שלנו.‬
‫לקבל את עצמנו.‬
‫רבים מהאנשים האלה היו נשמות יפהפיות.‬
‫גרתי במילווקי כל חיי‬ ‫והייתי חלק מהקהילה מגיל צעיר.‬
‫- מיקייל טקאץ׳, אוצר פרויקט‬ ‫ההיסטוריה הלהטב״קית בוויסקונסין -‬
‫בזמנו הייתי גם כותב טורים ועיתונאי‬
‫באזור מילווקי.‬
‫דאהמר פעל באזור הזה.‬
‫הוא בחר בקפידה את המקומות האלה.‬
‫האוכלוסייה, הלקוחות,‬
‫המיקומים.‬
‫אלה לא היו רחובות מוארים במיוחד.‬
‫אלה לא היו מקומות‬ ‫שבהם אנשים החנו את המכונית שלהם בבטחה.‬
‫היעדר השקיפות באמת הקל‬
‫על מישהו כמו דאהמר‬ ‫לפעול כעבריין מין במרחבים האלה,‬
‫כי מלכתחילה אף אחד לא ידע‬ ‫מה שמותיהם האמיתיים של האנשים האלה.‬
‫גברים הומוסקסואלים לעיתים קרובות‬ ‫מסתירים בחסות החשכה את חייהם האחרים‬
‫מהעבודה הטובה שלהם, מהאישה והילדים.‬
‫נשיא איגוד הקהילה הגאה אומר‬ ‫שמערכת היחסים בין שני גברים הומוסקסואלים‬
‫אפופה במעטה סודיות לעיתים קרובות.‬
‫מסורת ותיקה בקהילה הגאה‬ ‫הייתה הביקור במרחצאות.‬
‫- בית מרחץ רומי -‬
‫בשנות ה־70 וה־80‬
‫הם שימשו אך ורק כמרחבים קהילתיים‬ ‫לגברים הומוסקסואליים‬
‫שנפגשו שם וקיימו יחסי מין.‬
‫יכולת ללכת לבית המרחץ ופשוט‬
‫להיות עירום כביום היוולדך,‬ ‫ולהסתובב שם בחופשיות.‬
‫אתה רואה מישהו שאתה רוצה‬ ‫ועושה את מה שאתה עושה.‬
‫כי זה היה אנונימי.‬
‫לא היית חייב להכיר אותם.‬ ‫אנשים פשוט ניסו לקיים יחסי מין.‬
‫- תאים בדולר‬ ‫מדי יום שני -‬
‫במילווקי, בית המרחץ האהוב ביותר‬ ‫נקרא ״קלאב באתס״.‬
‫- קלאב מילווקי באתס -‬
‫הוא היה בקומה השנייה‬ ‫והגישה אליו הייתה רק דרך סמטה.‬
‫למרבה הצער,‬ ‫הוא היה אהוב גם על ג׳פרי דאהמר.‬
‫הוא פגש גברים במרחצאות‬ ‫וקיים איתם פעילות מינית.‬
‫עם זאת, דאהמר לא רצה‬ ‫לקבל את מרותו של אף אחד אחר.‬
‫ג׳פרי רצה להיות בשליטה מוחלטת.‬
‫אז דאהמר התחיל להביא סמים למרחצאות.‬
‫אתה יודע איזה סוג של בנזודיאזפינים?‬
‫טריאזולם.‬
‫למה קיבלת את המרשם הזה?‬
‫בגלל בעיות שינה.‬
‫עבדתי במשמרות לילה.‬
‫זה נתן לך תחושת שליטה?‬
‫יכולתי להשאיר אותם שם למשך זמן רב יותר.‬
‫יכולתי פשוט לשכב לידם‬
‫בלי להרגיש לחץ לעשות משהו שהם רצו לעשות.‬
‫פשוט לא היו שום…‬
‫הם לא דרשו ממני שום דבר.‬
‫יכולתי פשוט ליהנות מהם כמו שרציתי.‬
‫חשבת על איך שהם עשויים להרגיש?‬
‫כן, אני חושב שחשבתי,‬ ‫אבל בשלב ההוא לא היה לי אכפת כל כך.‬
‫רק רציתי לעשות את מה שאני רוצה.‬
‫אז לא היה לי אכפת.‬
‫זה פתר את הבעיה של לא לרצות שאנשים ילכו‬
‫ולהיות מסוגל לשכב לידם לזמן ממושך,‬
‫מה שהייתה משאלה מרכזית שלו.‬
‫האנשים האלה לא היו בהכרה.‬ ‫הם לא היו יכולים לזוז או להתגונן.‬
‫והם השתתפו באקטים מיניים בניגוד לרצונם.‬
‫בשלב מסוים הוא סימם מישהו יתר על המידה,‬
‫והיה קשה להעיר את הבחור.‬
‫בעל בית המרחץ נאלץ להזעיק עזרה רפואית.‬
‫- מלתחות‬ ‫מרחצאות -‬
‫והשמועה התפשטה,‬ ‫״אל תרשו לדאהמר להיכנס לבית המרחץ שלכם״.‬
‫המשטרה לא חקרה את המקרים האלה כמקרי אונס,‬
‫או כתקיפות מיניות,‬
‫או אפילו כהפרת סדר.‬
‫הם פשוט אמרו למנהל בית המרחץ‬
‫להודיע להם אם דאהמר ישוב‬ ‫ולא לאפשר לו כניסה למקום.‬
‫אני לא חושב שהם קיבלו את העובדה‬ ‫שגבר יכול לעבור אונס.‬
‫- אופנת רחוב אסורה -‬
‫הוא נשא אות קין.‬ ‫הוא לא היה יכול להיכנס לשם יותר.‬
‫אבל האם כל זה סיפק אותך?‬
‫כלומר, זה הסב לך סיפוק אמיתי?‬
‫לא.‬
‫לא הייתה לי שליטה עליהם. אני…‬
‫רציתי אותם בשלמותם, את מבינה.‬
‫ולא יכולתי לקבל את זה ככה.‬
‫- 21 בנובמבר, 1987 -‬
‫- תשע שנים לאחר הרצח של סטיבן היקס -‬
‫ערב אחד, ג׳פרי יצא לבלות‬
‫ופגש את סטיבן טומי.‬
‫והוא רצה לבלות איתו את הלילה,‬
‫והיה קשה מדי לעשות את זה בבית של סבתא שלו.‬
‫אז הם לקחו להם חדר במלון ״אמבסדור״.‬
‫והם שתו המון.‬
‫ובילו יחד את הלילה.‬
‫בבוקר המחרת,‬
‫ג׳ף התעורר‬
‫לאחר שאיבד הכרה.‬
‫איבדת הכרה לחלוטין?‬
‫כן.‬ ‫-לא היה לך מושג שעשית משהו?‬
‫לא. לא עד שהתעוררתי בבוקר.‬
‫לא יכולתי להאמין.‬
‫הידיים שלו היו מגואלות בדם.‬ ‫הסדינים היו מגואלים בדם.‬
‫פניו של הבחור היו מגואלות בדם.‬
‫הייתי המום.‬
‫מבוהל.‬
‫ו…‬
‫הצטערתי מאוד שזה קרה,‬
‫כי לא הייתה לי שום כוונה שמשהו כזה יקרה.‬
‫איך ידעת שהוא מת? בדקת לו דופק?‬
‫פחדתי. לא.‬
‫ויצא לו דם מהפה.‬
‫נראה שהכיתי את החזה שלו באגרופים.‬
‫- רצח: סטיבן טומי -‬
‫היה דם בכל מקום.‬ ‫הוא אמר שאיבד הכרה בעקבות שתיית אלכוהול.‬
‫זה הפתיע אותו.‬
‫אז לא הייתה כוונה אמיתית.‬ ‫זו לא הייתה פנטזיה.‬
‫אבל התשוקה הכמוסה ביותר שלו‬ ‫בכל זאת יצאה החוצה.‬
‫ברור שהוא לא תכנן את זה‬ ‫כי הוא לקח את החדר במלון ליום אחד‬
‫והוא היה צריך להוסיף עוד יום‬ ‫כדי להרוויח זמן להיפטר מהגופה.‬
‫- אמבסדור‬ ‫מלונית -‬
‫הוא יצא משם והלך לחנות מזוודות,‬
‫קנה מזוודה ענקית והביא אותה למלון.‬
‫הוא העלה את המזוודה לחדר שלו‬
‫והכניס לתוכה את מר טומי.‬
‫הוא הזמין מונית שתאסוף אותו.‬
‫דאהמר סיפר שנהג המונית אפילו אמר,‬
‫״בטח יש לך פה גופה.״‬ ‫המזוודה הייתה כל כך כבדה.‬
‫ואז הוא לקח את גופתו של סטיבן טומי‬ ‫לביתה של סבתא שלו‬
‫ונפטר מהגופה בחשאי.‬
‫הוא ביתר את חלקי הגופה,‬ ‫הכניס אותם לשקיות זבל,‬
‫וזרק אותן למזבלה.‬
‫- נובמבר 1987 -‬
‫טומי גדל בחצי האי העליון של מישיגן‬
‫בעיירה קטנה בשם אונטונגון,‬ ‫שם כמעט כולם הכירו אותו.‬
‫הוא היה ילד ממש שקט, וככה הכרתי אותו.‬
‫הוא היה ממש שקט ואף פעם לא הציק לאף אחד.‬
‫סטיבן טומי עבר למילווקי באמצע שנות ה־80‬
‫והתחיל לעבוד כטבח במזנון מהיר.‬
‫הוא נראה לאחרונה בסתיו של שנת 1987.‬
‫לאחר שמסר את ההודאה, האמנתי למה שדאהמר אמר‬
‫כי לא הייתה לו שום סיבה‬ ‫לא לומר לנו את האמת.‬
‫לא הייתה לו שום סיבה‬ ‫לספר לנו שסטיבן היה אחד מקורבנותיו,‬
‫כי הוא היה אחד הקורבנות‬ ‫שלא היו לנו הרבה ראיות לגביהם.‬
‫זו הייתה ההצהרה של דאהמר,‬ ‫שהייתה מפורטת ביותר.‬
‫אין סיבה שלא להאמין‬ ‫למידע העובדתי שדאהמר מסר לנו.‬
‫לאחר ההודאה שלו,‬ ‫נפגשתי עם המשפחה במישיגן עילית.‬
‫הבן שלהם עבר למילווקי‬ ‫כדי לעבוד באזור עירוני יותר.‬
‫כדי לנסות להבין מה הוא רוצה לעשות בחיים.‬
‫המשפחה לא ראתה אותו יותר.‬
‫- סטיבן ו. טומי‬ ‫נאהב אותך לנצח -‬
‫ואני חושב שהם התקשו מאוד לקבל את זה.‬
‫אז איך הרגשת אחרי המקרה ההוא ב״אמבסדור״?‬
‫מזועזע.‬
‫מכך שזה התחיל שוב, את מבינה.‬
‫ולא רציתי שמשהו כזה יקרה שוב לעולם.‬
‫איך הרגשת לגבי זה שהדבר קרה‬ ‫אפילו שהיית מחוסר הכרה?‬
‫מבולבל.‬
‫הרגשת שהתחלת לאבד שליטה?‬
‫כן, ידעתי שאיבדתי שליטה.‬
‫אז זה היה הרצח הראשון כאן. זה התחיל ב־1978‬
‫עם הרצח של סטיבן היקס, עד נובמבר 1987‬
‫עם הרצח של סטיבן טומי.‬
‫הרצח הראשון התרחש כשהוא היה בן 18.‬
‫ואז הוא לא רצח במשך תשע שנים.‬
‫המקרה ב״אמבסדור״ עשה לי משהו.‬ ‫הוא עורר משהו.‬
‫רציתי עוד.‬
‫אני לא יודע מה הוא עורר,‬ ‫אבל הוא עורר משהו.‬
‫הרצח של טומי היה נקודת מפנה עבורו.‬
‫הוא החליט סוף סוף,‬ ‫״אני מפסיד במאבק הזה מול עצמי.‬
‫״אני לא יכול לשלוט בזה יותר.״‬
‫זה פשוט הסב לי עונג מובהק.‬
‫זה השתלט על המחשבות שלי,‬ ‫לעשות את הדברים האלה.‬
‫הסכנה יכולה להגיע‬ ‫ממישהו שנראה כמו השכן ממול.‬
‫כשהלך ברחוב, הוא נראה כאדם רגיל לגמרי.‬
‫הוא לא נראה מפחיד.‬
‫היה רוצח סדרתי במילווקי.‬
‫אף אחד חוץ מדאהמר‬
‫לא ידע שרוצח סדרתי מסתובב חופשי בעיר שלנו.‬
‫המשטרה פשוט לא ידעה. חברי הקהילה לא ידעו.‬
‫אחרי שנים של ניסיונות‬ ‫לכבוש את הדחפים האלה, הוא פשוט ויתר.‬
‫הוא הפך למכונת הרג שיצאה משליטה.‬
‫הדחף היה חזק יותר מכל דבר אחר.‬
‫זה היה כוח מניע עיקש.‬
‫התשוקות שלי היו‬
‫חייתיות, אין ספק.‬
‫תרגום כתוביות: אדוה לנציאנו‬