Tada sam bila mlada odvjetnica.
Bila sam u 20-ima.
Baš sam se bila doselila u Milwaukee.
Živjela sam sama i nisam poznavala mnogo ljudi.
Nazvao me šef, Jerry Boyle.
Rekao je da imamo novi slučaj i da će biti velik.
„Otiđi u zgradu policijske uprave.”
CENTAR MILWAUKEEJA
Jerry Boyle je rekao:
„Radi se o osobi koju sam već bio zastupao.
Drag je čovjek. Bez brige, nije divljak.”
Odmah sam otišla onamo, kako je i tražio,
naći se s Dahmerom.
To mi je bio prvi posao.
Kad sam ga prvi put vidjela…
POLICIJA MILWAUKEE
…bilo je to u sobici za intervjue.
Jeff je sjedio za stolom.
Bila sam jako nervozna
jer sam smatrala da sam se uvalila preko glave.
Čak i policajci veterani kažu
da nikad nisu vidjeli čudnije mjesto ubojstva.
Zemlja je zaokupljena stravičnom pričom Jeffreyja Dahmera.
Ubojstva, osakaćivanja, kanibalizam.
Šok i teror dok policija iznosi veliki lonac za kuhanje
u najvećem i najgroznijem slučaju masovnih ubojstava u povijesti grada.
Osjećala sam se poput Clarice u filmu Kad jaganjci utihnu.
Bio je jako ljubazan.
Bila sam iznenađena
koliko je srdačan Jeff bio.
Kako biste bili dobar odvjetnik obrane,
ne smijete osuđivati
i morate razviti povjerenje.
On je mene zvao Wendy, ja njega Jeff.
Ovo je u redu, Jeff. Nemoj se sramiti toga.
Osjećaš li nelagodu zbog mene?
Ne. Moram se s time suočiti, tako da…
Baš je bizarno, zar ne?
Nije mi lako pričati o tome.
To je nešto što je godinama bilo duboko zakopano u meni
i…
Da.
Kao da pokušavam izvući kamen od dvije tone iz bunara.
Mislim da vas ništa ne može pripremiti
za takav pokolj.
NETFLIXOVA DOKUMENTARNA SERIJA
22. SRPNJA 1991.
Bila je to mirna noć.
STAMBENA ZGRADA OXFORD
Jedna od onih vrelih ljetnih noći.
Bio sam televizijski novinar i bio sam među prvima na mjestu događaja
te noći kad je uhićen.
Kad sam stigao, vidio sam izraze lica policajaca
i tad sam shvatio da se nešto ozbiljno događa.
Sreo sam policajca kojeg sam poznavao.
Zvao se Bobby Rao.
Pitao sam: „Ma je li stvarno?”
Pogledao me i rekao: „Ovo je itekako stvarno.”
Poručnik Roosevelt Harrell.
Istražujemo ubojstvo
koje se dogodilo u zgradi bloka 900 u 25. ulici.
Jedna je osoba u pritvoru.
Postoji mogućnost da se dogodilo još ubojstava
u koje je ovaj pojedinac upleten.
Policajac koji je čuvao ulaz zgrade Oxford bio je tip kojeg sam poznavao.
Pitali smo ga i preklinjali
da nas pusti da fotografiramo Dahmerov stan.
Rekao je da bi time izgubio posao.
„Ali možete pogledati unutra, no ne smijete prijeći prag.”
Otišli smo na vrata,
držali se za okvir i nagnuli se unutra da razgledamo.
Nije bio ništa posebno iz više razloga.
Ondje je bio smotani tepih.
Kuhinja je bila lijevo.
Na desnoj strani bile su spavaća soba i kupaonica.
Ali jedna stvar koja se isticala bila je
jeziva lava lampa koja je bila upaljena.
Mjehur se kretao gore-dolje.
Bilo je nešto jezivo u tom stanu.
NOVINAR
Te noći kad se pročula priča radio sam kao novinar za Milwaukee Sentinel.
Bio sam jedini ondje jer je bilo kasno.
Nazvala me Tina Burnside, ona je bila zadužena za noćne policijske priče.
Rekla mi je: „James, moraš ovo pažljivo zapisati.”
To je taj stres kad vam urednik diše za vratom i govori:
„Odmah trebam tu priču.”
Poslao sam je noćnom uredniku.
On je to sredio i poslao dalje.
Sjećam se što mi je rekao.
HOROR PRONAĐENO 11 LUBANJA
„Ovo će biti najveća priča u povijesti Milwaukeeja.”
Bio sam glavni tužitelj…
DAHMEROV BRANITELJ
…prije no što sam postao branitelj. Iskusio sam obje strane.
Primio sam poziv od čovjeka s naše glavne postaje.
„Želim razgovarati o tvom klijentu.”
„O kome?”
„O Jeffreyju Dahmeru. Mislimo da je manijakalni ubojica.”
Zastupao sam ga 1988. g. Radilo se o nekom seksualnom zločinu.
Rekao sam mu: „Pričekaj, moram nazvati njegovog oca.”
Nazvao sam Lionela Dahmera
i rekao sam mu što mi je novinar rekao
i da ću naći nekoga da otkrije što se događa.
Nazvao sam Wendy Patrickus
i bila je slobodna.
Prva osoba s kojom sam se susrela bio je detektiv Murphy.
Tada su detektivi vodili čitavo ispitivanje.
DAHMEROVA BRANITELJICA
PRIJAVA ZATVORENIKA OVLAŠTENO OSOBLJE
Kad sam prvi put upoznao Dahmera,
rekao mi je…
DETEKTIV
„Zašto me odmah ne upucate zbog onog što sam učinio?”
Sjeo sam s njim i rekao mu:
„Što god da mi kažeš,
nećeš mi se zbog toga ništa više ili manje sviđati.”
Nakon toga
napisao je priznanje.
Bio sam poručnik u toj jedinici.
PORUČNIK ODJEL ZA UBOJSTVA
Dennis Murphy i Pat Kennedy bili su prvi koji su razgovarali s Dahmerom.
To je bio njihov svakodnevni posao.
Sjećao se
svakog detalja tih ubojstava.
POKUPIO JE AUTOSTOPERA
To je bilo nevjerojatno.
Koliko se sjećam,
Jeff je tad bio malo pripit.
KOSTI
Pitala sam zašto je sve rekao policiji,
zašto im je dao priznanje.
Rekao je: „Wendy, našli su toliko toga u mom stanu. Gotovo je.
Radije bih im sve rekao.”
Već je odlučio.
Rekla sam da ću to poštovati.
Već je bio priznao.
Znao sam da nema nikakvu obranu.
Pitao sam ga što želi da učinim.
Rekao je: „Želim znati zašto sam ovakav”.
Rekao sam mu
da mogu srediti dobrog psihologa
da dođe razgovarati s njim
i da obranu možemo temeljiti na psihičkoj bolesti.
Neuračunljivost.
Ali trebam liječnike
koji će to potvrditi.
Pravi posao bio je liječnicima dati dovoljno informacija
koje će odgovoriti na njihova pitanja.
Pitanje je bilo je li bio uračunljiv.
Sljedećih mjeseci provela sam mnogo vremena s njim,
razgovarali smo o svakoj žrtvi
i skupljala sam što je više informacija moguće.
ODVJETNICA WENDY PATRICKUS SNIMILA JE VIŠE OD 32 SATA RAZGOVORA
KAKO BI PRIPREMILA DAHMEROVU OBRANU.
TO SE DOGAĐALO IZMEĐU SRPNJA I LISTOPADA 1991.
SNIMKE NIKAD NISU OBJAVLJENE.
DOSAD.
U redu, Jeff. Reci mi o čemu razmišljaš.
Pitam se što me primoralo na to
da počinim ta ubojstva.
Što sam tražio
da ispuni tu prazninu koju sam osjećao?
Kad ubiješ nekog i odmah se riješiš tijela,
nemaš dugotrajan osjećaj zadovoljstva ili ispunjenja.
no ipak sam osjećao poriv
do to radim svih ovih godina.
Jeff je htio identificirati sve žrtve.
To je neobično
kod pravih serijskih ubojica.
Nije ništa nijekao.
Rekao je: „Da, ubijao sam i ubijao.
Radio sam to ovako, iz ovog razloga.”
Nisam imao
normalan osjećaj empatije.
Jesi li se ikad pitao
zašto nemaš osjećaje kao normalni ljudi?
Pitao sam se.
Počeo sam maštati.
Uvijek bih počeo od maštanja
i ta bi se maštanja kad-tad ostvarila.
Taj svijet mašte odveo je na razinu
koju većina nas ne može ni zamisliti.
FORENZIČKI PSIHOLOG
Intervjuirao sam Dahmera na zahtjev branitelja Jerryja Boylea.
Pitao me vidim li ja mogućnost obrane zbog neuračunljivosti.
Forenzičkom psihologijom bavio sam se 30 g. u Milwaukeeju
i ovaj mi je slučaj došao na sredini karijere.
Bilo je slučajeva nakon njega, no on je ipak jedinstven.
Što je to sve potaknulo?
Da vam bar mogu dati jasan odgovor.
Ako mogu okriviti neko područje,
to je moj poremećeni um. Godinama već ne razmišljam normalno.
SRPANJ 1991.
GODINA 1965.
Bio je rezerviraniji kad se radilo o njegovu djetinjstvu.
Vidjela sam neke fotografije iz djetinjstva s ocem Lionelom.
Sve se činilo normalno.
Dodavali su se loptom.
Ali oca mu često nije bilo.
Bio je znanstvenik i radio je na svom obrazovanju.
No Jeff je tvrdio da nije bilo velikih traumi
koje bi ga natjerale na ovo.
Nije bio seksualno ili fizički zlostavljan.
Jedina stvar koju je rekao meni i Jerryju Boyleu o svom djetinjstvu
koja je doista utjecala na njega bila je ta
da su mu se roditelji stalno svađali.
Kakve su probleme imali tvoj roditelji tijekom tvog odrastanja?
Nikako se nisu slagali, pogotovo zbog mame.
Nasilje?
Samo šamaranje i udaranje.
-Tko je koga udarao? -Mama je udarala tatu.
Na čijoj si ti strani bio?
Trudio sam se da ne budem ni na čijoj strani.
Istraživao sam obiteljsku povijest, obje strane,
da vidim ima li tu neuračunljivosti ili nečeg neobičnog
vezano uz članove obitelji
što bi nam moglo dati uvid
u to kako je Dahmer postao to što jest.
Nisam ništa pronašao na strani Lionela Dahmera.
A na Joyceinoj strani
bilo je alkoholizma u obitelji.
No toga je bilo u mnogim obiteljima
pa mi to nije ništa značilo.
Jeffrey je dobio brata kad je imao šest godina.
Davida.
Mlađi brat dobivao je svu pažnju
pa je već tada često bio sam.
Kad smo Jeff i ja odrastali,
nije imao puno prijatelja.
PRIJATELJ IZ DJETINJSTVA
Nitko mu nije dolazio.
Bili smo samo Jeff i ja.
Naši su prilazi bili nasuprot jedan drugome
pa smo se mogli biciklima zaletjeti preko puta.
Igrali smo se, sanjkali…
Otac mu je bio zabrinut da se nije baš snašao u školi.
Nije imao mnogo prijatelja.
Nije imao nikakav kontakt s djevojkama.
Otkad znaš da si homoseksualac?
Negdje od 13. godine.
Jeffrey je postao svjestan svoje seksualnosti
kad je ušao u pubertet,
što je i očekivano.
Znao je da bi to bilo suprotno
željama njegovog oca i majke.
U tom je razdoblju eksperimentirao s jednim dečkom iz susjedstva.
Što ste radili?
Samo smo se ljubili,
ležali smo zajedno
u kućici na drvetu.
Ja sam imao 14-15 godina.
Bilo je sporazumno.
Što je bio stariji, Jeffreyja su emocionalno odbacivali
kolege, profesori,
prijatelji iz djetinjstva, čak i roditelji.
Bio sam okružni tužitelj u Milwaukeeju
u godinama kad je Dahmer ubijao.
Bio sam i tužitelj u tom slučaju.
Bio sam tužitelj na tom suđenju.
OKRUŽNI TUŽITELJ
U četvrtom razredu srednje škole
počeo je imati seksualne maštarije.
Jedna od njih bio je seks s osobom koja je posve submisivna.
Na silu bi natjerao osobu da mu se pokori.
Kad si prvi put pomislio da bi to nekome učinio?
-Mislim na maštarije. -Da.
Vjerojatno negdje s 18 godina.
Maštao je o džogeru koji je često prolazio.
Pitao se kako bi izgledao bez majice.
Htio se seksati s njim, privlačio ga je.
Ali nije mu znao pristupiti.
Odlučio je da će ga udariti u šumi, ovaj će se onesvijestiti
i tako će se poseksati s njim.
Nije ga htio ubiti.
Htio ga je dirati, maziti i istražiti tijelo.
Nije bila bitna veza
ili ta osoba.
Bitno je definirano tijelo sportaša. To je htio.
Napravio je palicu kojom će udariti muškarca.
Skrivao se iza drveta.
Ali taj džoger nije prošao,
pa je odustao od te ideje.
To je bila Dahmerova prva nasilna maštarija,
da to učini čovjeku koji je džogirao susjedstvom.
GODINA 1978.
SRPANJ 1991.
Ovo je postaja WTMJ, donosimo vam vijesti iz Milwaukeeja 24 sata dnevno.
Ovo je Daybreak na Četvrtom kanalu.
Prva prilika da ovu vijest podijelim sa svijetom bila je
u jutarnjem javljanju uživo za jutarnje vijesti.
Dobro jutro. Strašna stvar otkrivena je sinoć u Milwaukeeju.
Policija je zatekla užasnu scenu u jednoj stambenoj zgradi.
Ono što sam izgovorio šokiralo je voditelje u postaji.
Mike i Juliet, policija je ovamo stigla usred noći
i pronašli su stan prepun komada ljudi.
Te je muškarce ubio ovdašnji stanar.
Čini se da se radi o seksualno motiviranom masovnom ubojstvu.
PRONAĐENI DIJELOVI TIJELA
Na kraju javljanja očekivao sam pitanja. Voditelji vas uvijek nešto pitaju.
Tijela su raskomadana
i doslovno će ih trebati sastaviti
kako bi se otkrili identiteti žrtava.
Šutjeli su.
Poslije sam ih pitao što se dogodilo i zašto me nisu ništa pitali.
„Bili smo toliko šokirani, nismo se mogli ničega sjetiti.”
Otišao sam na mjesto zločina. Želite sve sami vidjeti.
Bio je to pravi kaos.
To je trajalo danima.
Ljudi su bili šokirani, zaprepašteni. Htjeli su sve vidjeti.
Ne možete to ni zamisliti.
Bilo je anksioznosti,
u neku ruku i mnogo uzbuđenja.
No brinula sam se radim li dobro svoj posao.
Kad su ti se roditelji razveli?
Kad sam imao 18 godina.
Dakle, 1978. godine.
Bilo je ključno da zna da nisam netko tko ga osuđuje
kako bih mogla doći do svega jer je bilo doista mnogo materijala.
To je povjerenje činilo ključnu razliku.
Mama i tata imali su svoje probleme.
Nisam to mogao promijeniti
pa sam pokušao
pronaći sreću na neki svoj način.
Očito pogrešan način.
SRPANJ 1991.
GODINA 1978.
SREDNJA ŠKOLA REVERE
Dahmer je baš bio maturirao.
Roditelji su mu bili usred razvoda,
a on je bio sam u njihovom domu u Bathu u Ohiju.
Majka je izbacila oca iz kuće
i on se preselio u hotel.
Bez znanja njegova oca, majka je zaključila da joj je dosta svega
i iznenada je otišla s njegovim bratom.
Mislim da mu otac nije znao
da je majka otišla u Wisconsin.
Dahmer nikad nije rekao da su ga roditelji napustili,
no mislim da je dobro znao taj osjećaj.
Nikad više nisi razgovarao s njom nakon što je otišla?
Tako je.
Kako si se tada osjećao?
Depresivno. Usamljeno. Bilo mi je dosadno.
Bio sam zbunjen.
Nitko nije bio kod kuće.
Vidio sam autostopera
i pomislio kako bi bilo lijepo imati nekog za razgovor
i nekog s kime bih se htio seksati.
18. LIPNJA 1978.
TRI TJEDNA NAKON MATURE
Godine 1978. Steven Hicks autostopirao je na rock koncert.
NOVINARKA
Ono što je Jeffreyja uvijek zanimalo bio je…
GLAZBENI FESTIVAL 18. LIPNJA
…torzo, izgled,
koliko je netko lijepo građen ili zgodan.
To je ono što ga je privlačilo.
To me privlačilo.
Fizički izgled.
Mišićav izgled.
To je bila motivacija.
Steven Hicks je autostopirao i nije imao majicu.
Rekao mi je da je upravo to bila njegova maštarija.
„Sad je mogu ostvariti.”
Pomislio je:
„Odlična prilika. Imamo auto, kuću, sâm sam.
Da vidimo hoće li doći sa mnom kući.”
Zaustavio se i rekao mu:
„Kod kuće imam pivo i travu.
Hoćeš da to podijelimo?”
Steven Hicks je pristao.
G. Hicks nije bio gej.
Nije bilo seksualne interakcije.
Dakle, niste ništa radili?
Ne.
Stekao sam dojam da nije zainteresiran
nakon što smo razgovarali.
Nisam ga ni pitao.
Dobro.
U nekom je trenutku Steven Hicks natuknuo
da mora ići, da ne može više ostati
i da se ljudi pitaju gdje je.
Jeff ga nije htio pustiti.
Bio je to prvi put
i imao sam želju za kontrolom.
Nisam ništa osjećao
pa sam valjda odlučio
da ćemo to učiniti, bio on gej ili ne.
To mi nije bilo važno.
Dahmer je uzeo uteg iz svog seta
i njime je Hicksa udario u glavu.
Ne znam zašto sam ga udario, samo sam htio da još malo ostane.
Steven je tada bio bez svijesti,
a Jeffrey ga je pomoću tog utega zadavio.
Mislio sam kako je nevjerojatno
da to doista radim
drugom ljudskom biću.
Bio sam šokiran
što sam došao do toga.
Osjećao sam uzbuđenje i kontrolu,
no to je bilo pomiješano s mnogo straha.
-Što si učinio s tijelom? -Ništa.
Samo sam ga stavio
u prostor ispod kuće.
-Jesi li ga ikad išao vidjeti? -Jednom.
Ali samo sam ga gledao.
Što ti je tada prolazilo kroz glavu?
Morbidna radoznalost…
Kako izgleda mrtvac?
Radoznalost pomiješana s mnogo straha.
Nakon toga postao je anksiozan i počeo je paničariti.
„Što ću s tijelom? Kako ću se toga riješiti?”
Počeo sam ga komadati.
Sjećam se jedne stvari.
Odrezao sam noge, zatim ruke pa glavu.
Jesi li ga opet dirao?
Vjerojatno jesam.
Jetru, srce.
Glavu je jedno vrijeme držao posebno.
Masturbirao je na dijelove tijela.
Je li te tad brinulo što si osjećao takvo zadovoljstvo?
S 18 godina masturbirao si na njega.
Ni sad ne znam razlog.
Uzbudilo me kad sam to radio.
-Ali učinio sam to. -Koliko dugo si ga držao u kući?
Ne znam. Šest sati.
Najveće zadovoljstvo pružalo mu je ono što je s tijelom radio poslije.
Imao je pravi seksualni poremećaj.
Kao dio obrane neuračunljivošću,
jedan od naših stručnjaka jako je detaljno ušao u to.
Ja sam forenzički psihijatar.
Bio sam stručni svjedok u Dahmerovom slučaju.
Stručnjak sam za parafilije ili laički rečeno,
seksualne devijacije.
PSIHIJATAR OBRANE
Poremećene sklonosti.
G. Dahmeru dijagnosticirao sam nekrofiliju.
Nekrofilija je stanje u kojem se pojedinac jako uzbudi
tijekom seksa s osobama koje su preminule.
Imate tijelo.
Tu je i Jeffrey.
U tri ujutro odlučio se riješiti tijela
i odvesti ga u klanac
koji je bio udaljen nekoliko kilometara.
Tijelo je stavio u vreće za smeće
i policajac ga je zaustavio jer je prešao u suprotnu traku.
Testirali su ga na alkohol. Prošao je.
Policajac je svjetiljkom posvijetlio straga
i ondje je bila vreća s Hicksovim tijelom.
Policajac ga je pitao što je to.
„Smeće. Roditelji mi se razvode.
Ne mogu spavati pa sam odlučio baciti smeće.”
Na stražnjem sjedalu imaš truplo osobe koju si upravo ubio
i razgovaraš s policajcem. Dječak si od 18 godina.
Dahmer je znao što je na kocki i bio je dovoljno smiren.
„Idem baciti smeće.” Policajac mu je povjerovao.
Iako je vidio vreće, nije pogledao unutra.
Uvjerio je policajca.
Nakon toga znao je da može manipulirati,
znao je da može nekome nešto reći i izvući se.
Okrenuo se i vratio kući.
Pronašao je pocinčanu cijev od otprilike pola metra
i unutra je nagurao vreće.
Išao je preko mosta, prešao je rijeku
i bacio ostale predmete
koji su pripadali g. Hicksu,
i nož kojim se koristio da tijelo nareže na komade s kojima može rukovati.
Tata je živio u hotelu,
tako da sam nekoliko mjeseci bio sam.
Dok ti je otac bio u hotelu,
koliko ste se puta dnevno čuli?
Možda jednom ili dvaput tjedno.
Njegov otac i Shari, koja će mu uskoro postati pomajka,
vratili su se u kuću.
Nije bilo mnogo hrane u hladnjaku.
Posvuda su bile boce alkohola.
Izgledalo je kao da taj mladić ima problema.
Otac mu je bio jako zabrinut
pa su se doselili natrag.
Nakon toga studirao si na državnom sveučilištu?
Oko tri mjeseca.
Ondje sam mnogo pio, tako da nisam imao dobre ocjene.
Mislim da ga je otac upisao na Sveučilište u Ohiju.
Mnogo je pio i izbačen je.
Otac i pomajka donijeli su odluku da će ići u vojsku.
Poslali su me na osnovnu obuku
pa na terensku obuku.
Rekao mi je
da je učio o tome
kako identificirati organe
tijekom vojne obuke.
Jeffrey Dahmer otpušten je iz vojske zbog alkoholizma.
Opet sam mnogo pio
pa sam se morao vratiti u Ohio
i živjeti sa starcima.
Kad se vratio kući nakon tri godine,
vreće s tijelom Stevena Hicksa…
Vreće su i dalje bile ondje.
Jeffrey Dahmer rasporedio je ostatke Stevena Hicksa
na pola hektara šumovitog posjeda
na kojem je obitelj živjela.
To je bio pristojan mladić koji je netragom nestao.
Zamislite, sve su saznali tek u srpnju 1991.
Sin im je nestao u lipnju 1978.
Trinaest godina
ta obitelj nije znala što se dogodilo njihovom sinu,
Stevenu Hicksu.
PREDMET: NESTALA OSOBA/UBOJSTVO
ŽRTVA: STEVEN MARK HICKS
UHIĆEN: JEFFREY L. DAHMER
UBIJEN: 18. LIPNJA 1978.
To me baš mučilo.
Kako se ta muka manifestirala?
Kako si se osjećao?
Mnogo krivnje.
Bio sam neodlučan oko toga da priznam ili ne.
Nikad nisam smogao toliko hrabrosti.
O čemu si razmišljao?
Znao sam da je to posve neispravno.
Nisam htio da se takvo što ikad više ponovi.
GODINA 1978.
KOLOVOZ 1991.
Tijekom intervjua s Dahmerom
razgovarali smo o članovima obitelji i rekao je:
„Ne petljajte moju obitelj u ovo.”
Rekao je da njegovi roditelji ne znaju ništa o njegovim aktivnostima.
Rekao sam Jeffovu ocu Lionelu za ubojstva
i bio je šokiran.
Nije mogao shvatiti zašto bi njegovo dijete to nekome učinilo.
Kako je njegova obitelj reagirala?
Možete predvidjeti kako bi bilo čija obitelj reagirala.
DAHMEROV GLAVNI BRANITELJ
I oni su jednako očajni.
Osjećaju se grozno zbog ove tragedije
i zbog žrtva i njihovih obitelji.
Naravno, tužni su zbog svog sina.
To je doista divna obitelj.
Otac Lionel krasan je čovjek
i pati kao i svi ostali.
GLAS LIONELA DAHMERA
Volim ga. Nisam shvaćao koliko je bolestan.
I uvijek ću, kao i dosad,
biti uz njega u mislima i molitvama.
Detektivi su mu dali da puši
i da pije kave koliko god želi.
To ga je smirivalo i usmjeravalo.
Mislim da bez toga ne bismo dobili čitavu priču.
Htio je pričati sve više i više
dok god je mogao dobivati te dvije stvari.
Teško je kopati po ovim osjećajima i motivacijama.
Znam. Postane li ti preteško, reci mi.
-Ali znaš zašto… -Da.
Razgovor o tome i analiziranje
pokazuju mi
koliko sam izopačeno razmišljao.
Kako se naš odnos razvijao,
on bi bio sve više voljan
detaljno objasniti pojedinosti svakog slučaja,
svakog ubojstva.
Bilo je trenutaka kad sam se osjećala kao njegova majka
ili kao da mi je on brat.
Ponekad sam se osjećala kao terapeutkinja.
Jesi li ikad pokušao razviti odnos?
Ne, ne mogu reći da jesam.
Zašto ne?
Zbog moje stambene situacije.
Nisam mogao održavati vezu
ondje gdje sam boravio.
Jeffov otac predložio je da se odseli k baki. To je i učinio.
Nakon što sam rekao njegovoj baki Katherine
što je radio i čime se bavio,
slomila se i rasplakala.
Nije vjerovala.
Rekla je da se nije htjela uplitati u to što je činio.
Nije htjela znati što se zbivalo u podrumu.
KOLOVOZ 1991.
GODINA 1981.
ZAPAD - ISTOK
Odselio sam se
u Wisconsin
da pomognem baki.
„Odseli se ti k baki.
To je zdravo mjesto, ona stari i treba tvoju pomoć.
Počni iznova u novom gradu.”
Jeffrey mi je rekao da je jako volio baku.
Jeffreyjeva baka.
Jeffrey je rekao da je ona savršena baka.
Južni Milwaukee.
Religiozna i brižna.
Divna osoba.
To je okolina u kojoj je odrastao Lionel Dahmer.
Bila je puna podrške i voljela je Jeffa.
Bilo je jasno da nije blizak s mamom i tatom.
Baka je živjela u West Allisu, predgrađu Milwaukeeja.
BAKINA KUĆA
Pomogao sam joj u vrtu i s drugim stvarima.
Kad se Jeffrey doselio, nije mu davala mnogo posla.
Nisam siguran je li znala za njegovu seksualnost.
Ali Jeffrey je bio svjestan toga da bi ga osuđivala da je znala.
Tada je bilo posve drukčije priznati da si gej.
On se mučio s time. Rekao mi je da ne voli to što je gej.
Doista sam se potrudio
da promijenim svoj život,
svoje želje.
Da se riješim
homoseksualnih osjećaja koje sam imao,
svih ciničnih misli.
Počeo sam redovito ići u crkvu s bakom.
Pokušao sam zatomiti
sve seksualne osjećaje koje sam imao.
Mislim da se stvarno počeo mijenjati.
Čitao je Bibliju.
Često su provodili vrijeme zajedno tijekom večere.
Moja je baka svake nedjelje išla u crkvu.
-Koje je ona vjeroispovijesti? -Protestantica.
Išao je u crkvu i molio se da pronađe način
da se bori protiv tih poriva, tih patoloških seksualnih žudnji.
U tom razdoblju tražio je surogate da ne uzima ljudske živote.
Hodao sam Southridgeom
i ugledao jednu lutku
koja mi je zapela za oko.
Htio sam tu lutku pa sam…
Ušao sam u dućan
i nije nikog bilo.
Ostao sam ondje do zatvaranja.
-Nije se oglasio alarm? -Ne, ništa.
Skinuo sam lutku,
taksijem otišao kući
i spremio je u ormar
u bakinoj kući.
Igrao sam se s njom nakon…
Oblačio bih je i skidao.
Pravio sam se da je prava osoba.
Koristio se lutkom za seks i masturbaciju.
To nije bilo poput prave osobe. Razočarao se.
FORENZIČKI PSIHIJATAR TUŽITELJSTVA
Lutka bez lica iz robne kuće nije mu bila dovoljna.
Svakih nekoliko tjedana baka bi slučajno naletjela na lutku.
Vješala bi odjeću koju mi je oprala.
-Da? -Da. Pitala me što je to i otkud mi to.
Ispričao sam joj neku priču da sam je nabavio…
Prodavali su višak lutaka.
Mislim da je rekla mom tati pa sam je se odlučio riješiti.
Odnio sam je u podrum,
uništio i bacio u smeće.
Susreo sam se s 20 serijskih ubojica.
Većina je imala i seksualnu komponentu.
Vidio sam mnogo masovnih ubojstava.
Obratili su mi se iz ureda javnog tužitelja
da procijenim g. Dahmera.
Bio sam s njim tri dana i poslije sam svjedočio na suđenju.
Kad usporedim Jeffreyja Dahmera
s drugim serijskim ubojicama s kojima sam razgovarao…
On se ne brani.
Nije se trudio ništa skrivati od mene.
Mislim da je jedno vrijeme tražio rješenje,
ali dok je pokušavao izbjegavati alkohol
i homoseksualni seks
zbog vjerskih inhibicija,
doživio je nevjerojatno iskustvo,
čovjek mu je ostavio poruku u knjižnici
i nudio mu pušenje u zahodu.
Bio sam u knjižnici West Allis,
sjedio sam i čitao.
Nisam to uopće očekivao.
Samo sam se nasmijao na to. Pomislio sam…
To je grozan i jadan pokušaj
da posrnem.
Shvaćaš?
Nisam mu vidio lice.
Prestao si s tim nagonom kad si krenuo u crkvu s bakom
i vratio se još snažniji, zar ne?
To je sve potaknulo.
Nakon toga mnogo je više razmišljao o gej seksu
i shvatio je da ga može i dobiti.
U tom smislu to mu je otvorilo novi svijet.
Nakon nekog vremena prestao je biti oprezan.
TVORNICA ČOKOLADE AMBROSIA
Jeffrey Dahmer se zaposlio.
Bio je mikser
u tvornici čokolade Ambrosia.
Radio je noćne smjene.
Bio je to posao koji mu je omogućio
da izlazi vikendima.
Imao sam posao koji je bio u redu plaćen.
Mogao sam se radovati slobodnom vremenu i privatnosti.
Opet sam počeo piti
i posjećivao sam knjižare.
Saznao sam gdje su gej barovi pa sam počeo onamo izlaziti.
Tražio sam društvo uživo.
Nekog s kim mogu provesti noć.
Muškarca nad kojim ću imati potpunu kontrolu
da mogu raditi što god želim.
Nešto stvarno,
ne lažno, poput lutke.
To je bila moja maštarija.
Malo pomalo počeo sam tonuti u to.
Naprosto sam se prestao opirati.
Poznavao sam Jeffreyja Dahmera
i nekoliko njegovih žrtava.
Nakon što je sve to izašlo…
PRIJATELJ ŽRTAVA
…nekoliko ljudi iz bara reklo je da ga se sjeća.
Naravno da ga se sjećamo! Nije Milwaukee velik.
U 80-ima
gej život u Milwaukeeju bio je sve aktivniji.
To nije bilo toliko ekskluzivno kao u Chicagu, New Yorku ili L. A.-u,
ali za grad poput Milwaukeeja…
Dobro smo se zabavljali. Ma mrak!
Mogao si izaći svaku večer i negdje bi se nešto događalo.
PRIJATELJ TONYJA SEARSA
Mogao si biti svoj.
Imao si slobodu.
Bilo ti je ugodno.
Dotjerali bismo se i otišli u bar.
U barovima je bilo krasne glazbe.
Ljudi su uvijek htjeli plesati.
Područje gej barova bilo je dosta centralizirano.
Svi su bili u radijusu od osam-devet blokova.
Mogli ste se samo prošetati.
Mogli smo biti svoji.
Prihvaćali smo se.
Mnogi od tih ljudi bili su divne duše.
Cijeli život živio sam u Milwaukeeju
i bio sam uključen u zajednicu.
KURATOR PROJEKT LGBTQ POVIJEST
U tom sam razdoblju bio kolumnist i novinar na području Milwaukeeja.
Dahmer je operirao na tom području
i pažljivo je birao lokacije.
Demografija, baza klijenata,
lokacije…
Ulice koje nisu jako osvijetljene,
ne biste ondje parkirali auto i osjećali se sigurno.
Taj nedostatak transparentnosti olakšao je
tipu poput Dahmera da ondje bude predator
jer ionako nitko nije znao prava imena tih ljudi.
Homoseksualci se u tami skrivaju od svojih drugih života, od posla, žene i djece.
PRILOG, MILWAUKEE NBC 24. RUJNA 1973.
Predsjednik Sindikata gejeva kaže da su homoseksualne veze
često prekrivene velom tajni.
Dugogodišnja tradicija gej zajednice bila su kupališta.
KUPALIŠTE
Tijekom 70-ih i 80-ih korištena su isključivo kao društvena mjesta
gdje bi se gejevi nalazili i seksali.
U kupalištu ste mogli
slobodno hodati uokolo kao od majke rođeni.
Vidiš nekog kog želiš i radiš što želiš.
Jer je bilo anonimno.
Niste se morali poznavati. Ljudi su se samo htjeli seksati.
PONEDJELJKOM 20 H DO 3 H
Najpoznatije kupalište u Milwaukeeju bilo je Club Baths.
KUPALIŠTE CLUB BATHS
Drugi kat, mogli ste doći samo iz jedne uličice.
Nažalost, to je mjesto volio i Dahmer.
Nalazio bi se s muškarcima u kupalištima i seksao.
No nije htio biti submisivan.
Jeffrey je htio imati potpunu kontrolu.
Počeo je donositi drogu.
Koji benzodiazepin?
Halcion.
Zašto si tražio taj recept?
Zbog problema sa spavanjem.
Radio sam treću smjenu.
Tako si imao osjećaj kontrole?
Ostali bi ondje duže.
Mogao sam samo ležati s njima
bez pritiska da radim nešto što su oni htjeli.
Ne bi bilo nikakvih…
Ne bi ništa tražili od mene.
Mogao sam uživati u njima kako sam htio.
Jesi li ikad razmišljao kako se oni osjećaju?
Jesam, ali nije mi to bilo bitno.
Samo sam htio raditi ono što sam htio.
Nije me bilo briga.
To je riješilo njegov problem oko odlaska ljudi.
Na taj je način mogao duže ležati s njima,
što mu je bila primarna želja.
Ti ljudi nisu bili pri svijesti, mobilni i nisu se mogli braniti.
Sudjelovali su u seksualnim činovima protiv svoje volje.
Jednom je nekome dao previše droge
i kad se tip nije mogao probuditi, vlasnik je morao pozvati medicinsku pomoć.
KUPALIŠTE LOCKER ROOM
Nakon toga su govorili: „Ne puštajte Dahmera u kupalište.”
Policija te slučajeve nije tretirala kao silovanja ili seksualne napade,
čak ni kao remećenje reda i mira.
Samo su vlasniku kupališta rekli
da im javi ako se vrati i da ga ne pušta unutra.
Nisu prihvaćali činjenicu da muškarac može biti silovan.
ULIČNA ODJEĆA ZABRANJENA
Bio je označen. Više nije mogao ići onamo.
Je li te išta od toga zadovoljilo, da je bilo baš pravo zadovoljstvo?
Ne.
Nisam imao kontrolu nad njima. Nisam…
Htio sam ih u potpunosti.
A tako ih nisam mogao dobiti.
21. STUDENOG 1987.
DEVET GODINA NAKON UBOJSTVA STEVENA HICKSA
Jeffrey je jedne večeri bio vani
i upoznao je Stevena Tuomija.
Htio je provesti noć s njim,
no nije to mogao u bakinoj kući.
Uzeli su sobu u hotelu Ambassador.
Mnogo su pili.
Zajedno su proveli noć.
Sljedeće jutro
Jeff se probudio
nakon pomračenja.
Potpuno pomračenje?
-Da. -Nisi znao da si nešto učinio?
Ne, dok se nisam probudio ujutro.
Nisam mogao vjerovati.
Ruke su mu bile krvave, kao i plahte.
Lice tog tipa bilo je krvavo.
Šokiran.
Uspaničen.
I…
Bilo mi je jako žao
jer nisam imao takvu namjeru.
Jesi li mu provjerio puls?
Bojao sam se. Ne.
Iz usta mu je curila krv.
Izgleda da sam ga šakom udarao po prsima.
UBIJEN: STEVEN TUOMI
Krv je bila posvuda. Rekao je da mu se pomračilo od alkohola.
Bio je iznenađen.
Nije bilo namjere, nije to bila maštarija.
Ali njegova najdublja želja izašla je na vidjelo.
Očito to nije planirao jer se prijavio u hotel na jedan dan
i morao je produžiti boravak kako bi se riješio tijela.
Otišao je u trgovinu s prtljagom,
kupio velik kovčeg i donio ga u hotel.
Kovčeg je odnio u sobu
i strpao g. Tuomija unutra.
Tad ga je pokupio taksi.
Dahmer je rekao da je taksist rekao: „Težak kovčeg. Mora da je tijelo unutra.”
Tijelo Stevena Tuomija odvezao je u bakinu kuću
i potajno ga se riješio.
Raskomadao je tijelo, stavio ga u plastične vreće i bacio u kontejner.
STUDENI 1987.
GODINA 1991.
Tuomi je odrastao u sjevernom Michiganu,
u gradiću Ontonagonu, i svi su ga znali.
Bio je baš tih.
Bio je jako tih i nikad nije nikome smetao.
Steven Tuomi preselio se u Milwaukee tijekom 80-ih
i počeo je raditi kao kuhar.
Posljednji put viđen je ujesen 1987.
Vjerovao sam Dahmerovom priznanju
jer nije imao razloga da nam ne kaže istinu.
Nije nam morao ni reći tko je bio žrtva
jer u njegovom smo slučaju imali jako malo dokaza.
Dahmer je dao prilično detaljnu izjavu.
Nije bilo razloga da ne vjerujemo u činjenične podatke koje nam je dao.
Nakon priznanja otišao sam k obitelji u sjeverni Michigan.
Sin im je otišao raditi u Milwaukee da bude u urbanijoj sredini,
da sazna što želi u životu i nikad ga više nisu vidjeli.
VOLJET ĆEMO TE ZAUVIJEK
Bilo im je jako teško to prihvatiti.
Kako si se osjećao tada u Ambassadoru?
Prestravljeno.
No tad je opet počelo.
Nisam htio da se išta takvo ikad više ponovi.
Kako si se osjećao što je to izašlo iako ti nisi bio svjestan svega?
Zbunjeno.
Jesi li imao osjećaj da gubiš kontrolu?
Da, znao sam da je tako.
To su bila prva ubojstva, ubojstvo Stevena Hicksa 1978.
i ubojstvo Stevena Tuomija u studenom 1987.
Prvo ubojstvo počinio je s 18 godina.
Devet godina nije to ponovio.
Ambassador je nešto učinio, nešto je potaknuo.
Htio sam još.
To je nešto potaknulo, iako ne znam što točno.
Tuomijevo ubojstvo bila mu je prekretnica.
Shvatio je da gubi tu bitku sam sa sobom.
„Ne mogu se više kontrolirati.”
To mi je pružalo posebno zadovoljstvo.
Te su mi stvari dominirale umom.
Opasnost leži u nekome tko izgleda baš poput vašeg susjeda.
On je na ulici izgledao kao posve normalna osoba.
Nije bio zastrašujuć.
Serijski ubojica u Milwaukeeju.
Nitko osim Dahmera
nije znao da je u našem gradu djelovao serijski ubojica.
Policija nije znala, kao ni nitko iz zajednice.
Godinama se borio s tim nagonima i konačno je odustao.
Postao je stroj za ubijanje bez ikakve kontrole.
Taj je nagon bio snažniji od sveg ostalog.
Samo sam o tome mislio, to me pokretalo.
Moj želje bile su
očito bestijalne.
Prijevod titlova: Dejan Rakar