Nakon što je g. Dahmer prvi put nekog ubio,
nije nikog ubio sljedećih devet godina.
Ali nakon te stanke
probudio se u hotelu Ambassador i pored njega bilo je truplo.
UBIJEN: STEVEN TUOMI
Tad mu se dogodila vjerska konverzija, ali u obrnutom smjeru.
Pomislio je: „Možda Vrag postoji i na meni je da obavljam njegov posao.”
Počeo je raditi svakakve vradžbine.
Osjećao je povezanost s filmovima koji su implicirali…
EGZORCIST III
…da postoje zle sile.
Povratak Jedija bio je jedan od njih.
Povezao se s carem.
Htio je kontrolu uma.
Imao je te žute oči.
Jeff je pronašao mjesto gdje je mogao nabaviti žute kontaktne leće.
Prije nego što bi izašao noću
stavio bi te leće.
Morao se nabrijati
tako što bi oponašao Vraga ili neku zlu osobu
kako bi ispunio svoje maštarije.
Ljudi gledaju
te strašne filmove strave
da vide to što se u filmu prikazuje.
Jedina razlika je to
što sam ja to stvarno radio.
NETFLIXOVA DOKUMENTARNA SERIJA
Moj odnos s Jeffom razvijao se s vremenom.
Kako je to trajalo,
upoznala sam njegove različite strane.
U njemu je bilo mnogo sukoba.
Prošlo je dugo vremena
otkako je počinio neko ubojstvo.
Ali nakon što je upoznao S. Tuomija,
više nije imao kontrolu nad time.
To je onda nezgodno.
U kojem si se trenutku
posve predao tim osjećajima
i nisi htio ništa mijenjati?
Nakon onog u Ambassadoru.
To je baš potaknulo sve.
Došao je do točke kad više nije bilo povratka.
Četiri godine poslije
to neoprezno ponašanje dovelo je do njegovog uhićenja.
22. SRPNJA 1991.
Dahmerov slučaj nešto je neviđeno u Milwaukeeju.
NOVINARKA
Bio je to nestvaran trenutak u mojoj novinarskoj karijeri.
Te noći u srpnju 1991. godine,
točnije 22. srpnja,
policajci Milwaukeeja bili su u noćnoj smjeni.
Prošli su ispred Dahmerove zgrade,
vozili su se ulicom u službenom vozilu.
Tad im je prišao Tracy Edwards.
Tracy Edwards bio je u boksericama,
a na jednoj ruci imao je lisičine.
Policajci su razgovarali s njim
i počeo im je pričati
gotovo nestvarnu priču
o tome gdje je upravo bio.
O čudnom bijelcu
s kojim je upravo bio.
Dahmer je žrtve birao
prema građi tijela.
Nudio bi im novac
i dali bi mu da ih fotografira.
DETEKTIV
Ali morali bi doći u njegov stan.
Te je noći Tracy Edwards pristao doći u Dahmerov stan.
Tracy je bio jako drag mladić.
DAHMEROV GLAVNI BRANITELJ
Imao je ulično znanje.
Rekao nam je kako se Jeffrey ponašao te noći.
Odjednom je shvatio
da ne ide onamo da se fotografira.
Ide radi nečeg goreg.
Kad su bili u spavaćoj sobi,
Dahmer mu je stavio lisičine na jednu ruku,
a Edwards se pomaknuo kako mu ih ne bi stavio i na drugu ruku.
Jeffrey je pustio film Egzorcist III.
Dahmer se počeo uživljavati u film
pa se nije zabrinjavao lisičinama.
Počeo se ludo kretati,
njihao se naprijed-nazad u stolcu,
i počeo je proizvoditi neobične zvukove i pričati čudnim jezicima.
Tracy se ponašao kao da su kompići
jer je znao da mora pobjeći ili će umrijeti.
Rekao sam mu da moram na zahod. Udario sam ga u prolazu.
DAHMEROVA ŽRTVA
Potrčao sam prema vratima. Bog je bio uz mene, zar ne?
Imao je osam različitih brava, a ja sam odabrao pravu.
Tracy je zaustavio policijsko vozilo.
Htio je samo da mu skinu lisičine.
ODJEL ZA UBOJSTVA
Sumnjam da im je htio reći kako je do tog uopće došlo.
Nisu to bile lisičine kakvima se policija koristila.
Njihovi ključevi nisu funkcionirali.
Otišli su u stan po ključ od lisičina
i da istraže.
ISPITALI SU JEFFREYJA
Dahmer je otvorio vrata pod utjecajem alkohola.
Pustio je policajce unutra.
Policajci su pregledali spavaću sobu,
ispod kreveta pronašli su nož
s kojim je Dahmer prijetio Tracyju Edwardsu.
Edwards je komentirao
da je Dahmer rekao
da ima glavu ili više njih u hladnjaku.
Policajac je otvorio hladnjak,
unutra je ugledao glavu
i vrisnuo je.
Doslovno je vrisnuo.
Umirovio se, ali stalno je to sanjao.
Nije se mogao nositi s time.
Dahmera su priveli.
Odveli su ga u policijsku postaju.
Kad sam stigao na mjesto zločina, susreo sam se s poručnikom R. Harrellom.
Samo je odmahivao glavom i ukratko mi je rekao
da je to nevjerojatno.
Bio je to vrlo malen stan, ali dokaza je bilo jako puno.
Ta scena bila je strašna.
Neki od alata u stanu bili su
pile, odvijači
i druge stvari kojima se koristio
tijekom komadanja žrtvi.
MRTVOZORNIK
Mislio sam da će to biti nešto rutinski.
Policajac me odveo u Dahmerov stan.
Forenzički patolozi naviknuti su na traume,
ali ovo je bilo posve drukčije.
Ljudima ste vidjeli strah na licima.
Kako su godine odmicale,
doista sam počeo vjerovati
da sam se u tom trenutku
susreo sa zlom.
Ne mogu to opisati,
ali to je osjećaj ljudske izopačenosti.
Dok smo pretraživali razne ladice i spremnike,
nisam imao osjećaj da sam na mjestu zločina,
već da rastavljamo Dahmerov muzej.
Bilo je očito da je Dahmer skupljao
dijelove tijela od nekih žrtava koje je ubio.
Sušene genitalije.
Ljudska kosa.
Pronašli smo plastične vreće
u kojima je bilo tkivo.
Identificirao sam
ljudsko srce
i druge vrste mišićnog tkiva.
U toj spavaćoj sobi
bila su tri netaknuta kostura
bez glave.
I 11 ljudskih lubanja.
Odjednom mi je sinulo.
„U Milwaukeeju postoji serijski ubojica.”
Bilo je tako ekstremno,
gotovo nevjerojatno.
Ali vjerovali smo jer smo imali sve te dokaze.
Kad sam bio u spavaćoj sobi,
primijetio sam veliku plavu plastičnu bačvu.
Malo sam je protresao
i čula se tekućina,
ali i kao da je nešto teško unutra.
Pozvao sam ekipu za opasne materijale
da je uklone u slučaju da se radi o nekim kemikalijama
ili štetnim materijalima.
Sljedećeg jutra
otišao sam u policijsku upravu.
POLICIJSKA UPRAVA MILWAUKEE
Uputili su me u ono što je Dahmer rekao.
ČOVJEK PRIZNAO SAKAĆENJE
Počeli smo istraživati vremenski tijek.
Tako su započeli tjedni i tjedni
odnosno mjeseci istrage.
Njegov mu je odvjetnik sugerirao da ništa ne govori.
Svaki dan on bi rekao da želi pričati.
Bili smo u zatvoru
i prolazili smo sve,
koliko god se mogao prisjetiti.
Osjećaje sam uvijek držao u sebi,
tako da mi je ovo posve novo iskustvo.
Mislim da si dosta otvoren.
Vježbam pa je sve lakše.
Možeš li mi reći što te potaknulo da ih poželiš ubiti?
Mislim da je temeljni pokretač bio
očito izopačeni seksualni nagon.
Stalan osjećaj praznine
i nemogućnosti da nađem
bilo što u životu što će mi pružiti
osjećaj sreće, mira ili ispunjenosti.
Uvijek sam tražio nešto više.
22. SRPNJA 1991.
17. SIJEČNJA 1988.
OSAM TJEDANA NAKON UBOJSTVA STEVENA TUOMIJA
Jedne sam večeri izašao
i upoznao… Mislim da je bio Indijanac.
Stajao je ondje, rekao je da čeka autobus.
-Sjećaš li se njegovog imena? -Ne.
U siječnju 1998. godine
Jeffrey, koji je živio s bakom, izašao je.
PSIHIJATAR TUŽITELJSTVA
Upoznao je 14-god. Jamesa Doxtatora.
Bio je na autobusnoj stanici ispred gej bara.
Dahmer ga je pozvao da ide s njim u kuću njegove bake.
Doxtator je rekao svoju cijenu. Seks je bio 50 dolara.
-Gdje je bila baka? -Čvrsto je spavala na katu.
Pitao sam ga dokad može ostati.
Rekao je:
„Mogu ostati do sutra rano ujutro.”
A to se već približavalo.
Dobro.
O čemu si razmišljao?
Samo sam…
Htio sam ga zadržati. To je najbolji opis.
FORENZIČKI PSIHOLOG
Miješao je napitke od kojih bi osoba zaspala.
Rabio je tablete za spavanje.
Stavio bi ih pet ili sedam u kavu ili neki napitak.
Možda bi dodao i alkohol.
Očito nisam razmišljao
kao normalna osoba u tim trenucima.
Bilo bi mi draže da je ostao živ,
ali davljenje mi se činilo kao način da ga zadržim.
Ubio bi nekog i tijelo bi bilo u sobi na katu.
Baka bi se probudila, Jeffrey bi se spustio
i doručkovao s njom.
Tijelo bi bio gore u sobi,
a Jeffrey bi čavrljao s bakom i otpratio je u crkvu.
Potpuna odvojenost.
Doxtatorovo truplo držao je
u bakinom podrumu nekih tjedan dana.
Kad bi bio sam u kući,
izvadio bi tijelo i rabio ga za seks.
Truplima, lutkama i ljudima koji nisu pri svijesti zajedničko je to
da nemaju nikakve zahtjeve,
ne žale se
i ne odlaze.
To je Dahmeru bilo najvažnije.
Nikad nisam poznavao
nekog tko je bio toliko usamljen kao Jeffrey Dahmer.
Pitao bih ga
ima li kakve prijatelje.
„Ne.”
„Jesi li ikad bio u kinu s tipom?”
„Ne.”
„Ideš li ikad na zabave?” „Ne.”
Nije imao prijatelje i ni s kim nije razgovarao.
On je bio tek ljuštura ljudskog bića.
Nije ništa znao
osim zadovoljiti žudnju
za seksom s mrtvom osobom ili osobom koja nije pri svijesti.
Ova me situacija natjerala da drukčije sagledam svoj život.
Tada to nisi shvaćao?
Možda jesam, ali odlučio sam to ignorirati, zakopati,
potisnuti to ispod nagona koji me pogonio.
Jeffreyja je zanimala anatomija.
Interes se pojavio u mladoj dobi, kad je bio u trećem ili četvrtom razredu.
GODINA 1991.
GODINA 1968.
Kad smo Jeff i ja bili mladi, često smo planinarili u šumi.
Često bismo naišli na kosti na tlu.
PRIJATELJ IZ DJETINJSTVA
Njega je posebno zanimala
anatomija tih životinja.
Vrijeme je provodio u kolibi u dvorištu
gdje je skupljao životinje.
Alatnicu je u jednom trenutku rabio
za izložbe kolekcija kosti.
Kosti vjeverice ili zeca
ili što biste već mogli naći u šumi.
Sve bi to lijepo izložio na stolu u alatnici.
Očistio bi sve meso s kosti.
Mene to nije nimalo zanimalo,
a Jeffa jest.
To što ga je zanimalo u toj dobi
slično je amaterskoj taksidermiji.
No tijekom tog procesa
njemu se dogodilo to
da se zainteresirao
za unutarnje organe.
To je očito bio morbidni interes.
Od čega si krenuo?
Od životinja stradalih na cesti,
pasa,
oposuma.
Bio je fasciniran unutrašnjošću životinja.
DAHMEROVA BRANITELJICA
Da vidi kako to izgleda.
U prvom srednje
radio sam disekciju
mladunčeta svinje.
Kad smo završili,
uzeo sam glavu doma,
skinuo meso s nje
i lubanju čuvao neko vrijeme.
Ne znam zašto.
Nije ubijao životinje. To je radio sa životinjama koje su nastradale.
To je bio dio njegove fascinacije
truplima.
Samo ga je to zanimalo.
Postao je opsjednut time.
Podigao je zid između sebe i drugih ljudi.
Bez ikakvih osjećaja.
Nije se mogao povezati s drugim ljudima.
Nisam ni siguran
jesam li bio sposoban za onaj pravi osjećaj ljubavi, čak ni tad.
Ni sad nisam siguran.
Želiš li reći da ne znaš voljeti?
Da, nisam siguran.
Osoba koja je sposobna za ljubav ne bi činila ovakvo što.
GODINA 1974.
23. SRPNJA 1991.
Jutro nakon Dahmerova uhićenja
Sunce je izlazilo,
noćna smjena išla je kući, došla je dnevna smjena.
NOVINAR
Uličica iza Dahmerova stana bila je zakrčena
novinarskim ekipama,
ali većinom stanarima evakuiranima iz Dahmerove zgrade.
Kriminalistički novinar mora imati veze,
uvid u policijsko djelovanje.
Jedan od mojih prijatelja u policiji
rekao mi je Dahmerovo ime.
Tada to nije bilo poznato.
Htio sam otići odande
na računalo u uredu okružnog tužitelja.
U tom računalnom sustavu
mogao sam saznati Dahmerovu povijest.
Naravno, pojavio se slučaj seksualnog napada.
Prošao sam dokumente i otkrio da ga je u tom slučaju zastupao
odvjetnik Gerry Boyle.
Dahmer je bio otprije poznat policiji.
SRPANJ 1991.
RUJAN 1988.
Dahmera sam upoznao 1988. godine.
Bio je optužen za seksualni napad na mladića.
Vidio sam Euroazijca,
tijekom poslijepodneva šetao je ulicom.
Pitao sam ga želi li zaraditi 50 dolara, rekao je da želi.
„Za fotke.” Otišli smo k meni.
Skinuo se u donje rublje.
Dvaput sam ga fotografirao, jednom na krevetu, jednom dok je stajao.
Ja sam pio kavu s likerom.
Dao sam i njemu, pomiješanu s tabletama za spavanje.
Popio je malo.
Ostao je ondje možda sat vremena.
Rekao je da mora ići, platio sam mu 50 dolara
i otišao je.
Zašto si ga pustio?
Nisam imao nož. Nisam ga namjeravao ozlijediti.
Samo sam htio ostati s njim
i ležati s njim neko vrijeme.
Rekao mi je da voli slušati ljudski želudac.
SVJEDOČENJE NEOTKRIVENO IME ŽRTVE
Ležao sam na krevetu
i on je došao, nagnuo se nad mene i počeo…
Prislonio je uho na moj želudac.
Mladić je pobjegao.
OKRUŽNI TUŽITELJ
Uspio je doći kući. Roditelji su mu bili zabrinuti.
Odveli su ga u bolnicu i pozvali policiju jer ga je netko drogirao.
Naš je ured tužio Dahmera za viktimizaciju.
Osuđen je zbog drogiranja i seksualnog mamljenja mladića.
Dodijeljen mi je Dahmerov slučaj.
PSIHOLOG OBAVIO DAHMEROVU PROCJENU 1988.
Tad sam bio glavni psiholog.
Dok je čekao presudu,
obavio sam kratku procjenu
samo da vidim status onoga s čime imamo posla.
PREVLADAVA LJUTNJA
Jeffrey je bio oprezan, ljut i otpočetka nije htio surađivati.
Kasnio bi pola sata,
u nadi da ga neću čekati.
Samo bi zurio u mene
hladnim, ljutitim pogledom
tijekom cijelog intervjua.
No ipak nam je dao mnogo važnih informacija
na temelju tog ponašanja.
Obrazac njegove osobnosti.
On je pojedinac koji iskorištava ljude,
vidi ih kao objekte, nema ni trunke empatije.
PONOVNO ĆE POČINITI ZLOČIN
Moj je zaključak bio da je preopasan da bi bio u zajednici.
Trebao bi biti zatvoren.
DUGA ZATVORSKA KAZNA
Sudac je na kraju poslušao Jeffreyjev govor,
koji je bio jako dirljiv.
Ukratko, rekao je da je to sve grozno.
„Žao mi je, to se neće ponoviti.”
ZATVOR
Osuđen je na godinu dana uz rad.
U našoj državi to je program
u kojem tijekom dana normalno radite,
a ostalo vrijeme ste u zatvoru.
Dahmer je radio u tvornici čokolade Ambrosia.
ĆELIJA 1
Mi smo se zalagali za šestogodišnju kaznu.
Nismo se slagali sa sucem.
Mislio sam da znam pročitati ljude, da me ne može prevariti,
ali itekako me prevario.
Sve je prevario.
OKRUŽNI SUD
Kad pogledamo slučaj Jeffreyja Dahmera,
sustav je toliko puta zakazao,
bilo da se radi o uvjetnoj kazni,
organima zakona ili sudovima
koji nisu zaštitili žrtve.
Dječak je imao samo 13 godina kad se to dogodilo.
Trinaest godina.
SEKSUALNI NAPAD
Nikako nismo mogli znati
da je već ubio neke ljude.
Ali kad sam čuo
što je sudac učinio,
znao sam da će nam se kad-tad vratiti.
„Nema šanse da ga nećemo više vidjeti.”
Prošli su mjeseci od presude
do izvršenja kazne.
U tom razdoblju
nastavio je pohoditi gej barove
i imati odnose za jednu noć.
-I dalje si živio kod bake? -Tako je.
Dobro.
Dva mjeseca prije nego što sam trebao otići u zatvorski sustav…
La Cage se taman bio zatvarao.
Redovito si ga posjećivao?
Počeo sam razgovarati s jednim crncem.
-Kako se zvao? -Zvao se Tony.
Bar mislim.
Uglavnom, tako mi je rekao.
Tony.
OŽUJAK 1989.
Tony Sears imao je 23-24 godine.
Bio je model.
Bio je jako zgodan
i uvijek je bio savršeno odjeven.
PRIJATELJ ŽRTAVA
Imao je prekrasnu kosu. Tad smo to zvali trajnom.
Uvijek je bio veseo, pun energije.
PRIJATELJ TONYJA SEARSA
Uvijek je tražio pustolovine, neke nove stvari.
Nikad nisi znao kamo će te noć odvesti,
ali znao si da ćeš se zabaviti.
Tony nije imao auto.
Ja bih ga pokupio
i išli bismo po barovima.
Bio je to tipičan subotnji izlazak.
Pokupio sam ga pred njegovim stanom.
Obilazili smo barove.
U nekom trenutku svatko je odlučio otići na svoju stranu.
Imali smo dogovor da se na kraju večeri nađemo na određenom mjestu.
Tako smo to radili.
Pred kraj večeri
našli smo se na našem uobičajenom uglu.
S njim je bio neki tip.
Nije bio baš zgodan. Mislim, nije bio ni ružan.
Imao je plavu kosu.
Nosio je naočale.
Sjedili smo ondje na uglu i razgovarali o toj večeri.
Kog smo sreli, gdje smo bili i takve stvari.
Tony je htio ići na doručak. Nije htio da zabava prestane.
Bili smo na krasnom doručku
i odbacio sam ih
navodno u njegovu kuću.
S njim je bio prijatelj, bijelac.
On je imao auto.
Tijekom te vožnje bio je jako drag, a očito i jako pijan.
Vozili smo se
na ugao 57. i Lincolna.
Tražio me da ih ostavim na uglu.
Nikakva specifična kuća, već doslovno raskrižje.
Izašli su, pozdravio sam se s Tonyjem
i rekao mu da me nazove ako će trebati prijevoz u nekom trenutku.
Oni su krenuli niz ulicu, a ja sam otišao.
Ali izašao si te večeri
i upoznao si tog simpatičnog tipa.
Što si mislio kad si ga pitao da odete zajedno?
Jesi li se bojao da će se to ponoviti?
Ne, mislio sam da će to biti obična večer.
Doveo sam ga kući.
Ne razmišljam jasno kad pijem, pogotovo kad mnogo popijem.
Jeffrey je Tonyja doveo u kuću svoje bake
u West Allisu, gdje je živio.
Otišli smo u spavaću sobu
i ležali.
Komentirao je kako je već jutro i da mora ići.
Spustio sam se u kuhinju, skuhao kavu
i dodao tablete.
On je zaspao
i tad sam ga zadavio.
Baka je sve to prespavala.
Htio je imati društvo,
ali nije htio da otiđe.
To mu je bila jako važna stvar.
Je li ti tad sinulo
da si ga u biti izgubio, a ne da ćeš ga zadržati?
Pomislio sam to, ali…
-Kad? -Nakon što je umro.
Kako si se osjećao?
Neispunjeno. To je bio gubitak.
Uvijek bi pronašao način
kako da se riješi tijela.
Imao je lijepo lice pa sam…
Odrezao sam mu glavu
i stavio je veliku bijelu bačvu
punu acetona
kako bi je sačuvao.
Zašto si to učinio?
Isprobavao sam razne varijacije.
Zadržao je cijelu glavu, ne samo lubanju,
i genitalije.
Stavio ih je u hermetički zatvoreni spremnik.
To je spremio u svoj ormarić
u tvornici čokolade gdje je radio.
Većinu tog vremena
Dahmer je bio u kaznenoj ustanovi,
bar noću, dok nije radio.
To je bilo sigurnije nego da je u bakinoj kući
gdje je netko mogao nabasati na to.
Zadržao si genitalije i glavu?
Imao si osjećaj da još imaš društvo?
To mi sad zvuči tako bizarno.
Jesi li volio Tonyja?
Da sam znao voljeti, mislim da bih ga bio volio.
Htio sam sačuvati ono što mi je od njega ostalo.
Čemu si se nadao?
Nadao sam se da će se osušiti i izgledati kao i za života,
ali nije tako ispalo.
Postalo je očito da to više ne izgleda poput Tonyja.
-Bio je skroz smežuran. -U redu.
No je li te to još uzbuđivalo?
Ne, ne baš. I to je popuštalo.
Javila mi se Tonyjeva sestra.
Nazvali su me da pitaju jesam li se čuo s Tonyjem.
„Nisam. Bili smo vani u subotu,
ali otad se nismo čuli.” I to je bio naš razgovor.
Dan ili dva poslije
javili su mi da žele prijaviti njegov nestanak.
Nisu uopći mogli doći do njega.
U početku sam bio primarni osumnjičenik
jer sam ga posljednji vidio živog.
Tonyjeva obitelj svašta me pitala.
„Jesi li nam dao sve detalje?
Postoji li doista ta druga osoba
ili si bio sam s Tonyjem?”
Kad su počeli s takvim pitanjima, počeli su me drukčije tretirati.
Neki stari prijatelji
počeli su isto tako razmišljati.
Možda sam mu stvarno nešto učinio.
Policija se vratila, počela me posjećivati
i ispitivati razne stvari,
detalje o onome što se dogodilo te noći, kamo smo išli, gdje sam ga ostavio.
Jedna od stvari koje sam morao raditi tijekom istrage bila je ta
da sam morao ići s policajcima
u različite barove
da vidim hoću li prepoznati
tog tajanstvenog plavog tipa.
U to vrijeme odnos gej zajednice i policije
nije bio baš najbolji.
Mislio sam da će bar poslati policajce u civilu.
Bili su u uniformama, s pištoljima, kapama i značkama.
Puna oprema.
Neki od vlasnika barova rekli su mi
da se ne moram vraćati.
Prijatelji su se pitali što se zbiva.
U nekom trenutku tijekom svega toga
odlučio sam krenuti ispočetka.
Ostavio sam svoj život u Milwaukeeju
i odselio se.
Volio sam Tonyja.
Bio je odličan tip.
Mislio sam da ćemo dugo vremena biti prijatelji
i…
Oprostite.
Bilo je tu mnogo pitanja.
Samo ta činjenica…
Neke stvari koje sam učinio te večeri…
doprinijele su tome što mu se zbilo.
Da bar mogu to sve vratiti,
da večer drukčije završi.
OŽUJAK 1989.
SRPANJ 1991.
Jeff Dahmer je pritvoren
zbog optužbi za ubojstva.
Tužiteljstvo je već započelo istragu
i priprema slučaj protiv navodnog ubojice.
Nekoliko dana nakon Jeffova uhićenja
moj šef, Gerry Boyle, htio je da netko ide pogledati stan.
Htio je da pratimo sve što rade.
Mene su predložili za taj posao.
Dok sam se penjala prema stanu i ulazila,
pitala sam se kako bi itko mogao živjeti ondje.
Madrac je još uvijek bio ondje, natopljen krvlju.
Na tepihu su bile mrlje od krvi.
Zid, mrlje od krvi.
Miris ondje bio je spoj smrti,
vlage i krvi.
Bilo je grozno.
Morala sam otići. Nasreću, na kraju hodnika
bile su stepenice za nuždu.
Mogla sam istrčati i…
Počela sam povraćati.
Bila sam jedina žena ondje.
Policajci koji su bili ondje
stajali su i smijali su mi se.
„Kako se sad osjećaš?
Htjela si mjesto zločina, evo ti ga.”
Bilo je
zastrašujuće vidjeti
da je to bilo stvarno.
Tko zna!
Možda je sve to bila fasada, ta njegova ljubaznost.
Počela sam razmišljati o tome.
Ono što nije mogao kontrolirati, tog demona u sebi,
vidjeli smo u njegovom stanu.
SRPANJ 1991.
SVIBANJ 1990.
Nakon što sam izašao iz zatvora,
iz bakine kuće preselio sam se u stan.
BAKINA KUĆA
Dok sam tražio neki pošteni stan…
DAHMEROV STAN
…vidio sam zgradu Oxford i ušao.
Imali su znak da iznajmljuju stanove.
I tako sam se uselio
u svibnju 1990.
Tvrtka koja me selila donijela je moj TV
i veliki ormar u kojem su bile sve moje stvari.
Ono što si imao kod bake?
U glavi sam imao vlastiti stan,
mjesto gdje bih imao privatnost
i kamo bih mogao nekoga dovesti,
drogirati ga i zadaviti.
Milwaukee je oduvijek bio jako segregiran grad.
NAJVEĆA SEGREGACIJA U MILWAUKEEJU
Crnci su živjeli na jednom kraju grada,
bijelci na drugom i u predgrađima.
NOVINAR
Dahmer je živio u kompleksu Oxford,
a u toj je zgradi živjelo mnogo Afroamerikanaca.
STAMBENA ZGRADA OXFORD
Kad sam upoznao Jeffa…
DAHMEROV SUSJED
…živjeli smo ondje dva tjedna.
Obznanio mi je
da se upravo doselio iz West Allisa
i da je prekinuo s djevojkom.
Svidio mi se
jer je izgledao posve pristojno.
Izgledao je blago.
Sličio je mladom Clarku Kentu.
On je bio jedini solo bijelac u zgradi.
Nisam mislio da je čudno ili neobično
što je on ondje.
Meni je on bio prosječan tip
koji je pokušavao preživjeti.
Jednom prilikom
pokušao sam ga upoznati
s jednom damom.
Živjela je ispod nas i Jeff joj se sviđao.
Rekla mi je:
„Pitaj svog susjeda bi li se htio doći kartati s nama.”
Pokucao sam mu na vrata.
„Hej, Jeff. Kartamo se i rasturaju me.
Žene me uništavaju!
Dobro bi mi došao tip da mi pomogne.”
Izravno mi je rekao da ne želi doći.
Tad sam mu rekao da je jedna od žena zagrijana za njega
i da bi mogli razgovarati.
Otvoreno mi je rekao da ne želi razgovarati s njom.
Pomislio sam da je baš zagrijan
za onu ženu u West Allisu.
Nije mi dugo trebalo da shvatim
da je Jeff bio vuk samotnjak
i da je bio povučen.
Nije bio tip za zabave.
-Ti i Timmy. -Tako je.
-A tko je ovo? -Jeff.
Rođak Jeff.
Da.
KUĆNI VIDEO LIONELA DAHMERA
Jeffrey je mogao zavarati ljude
kad je to bilo od presudne važnosti.
Ovo izgleda kao grupa zadovoljnih ljudi.
Čak i s bakom ili ocem.
GLAS LIONELA DAHMERA
Jutros si se probudio u osam?
Lijepo si počistio stan da nam ga možeš pokazati.
Da, želim da dođete ako želite.
Nisam čistio prašinu ili usisavao, to radim nedjeljom.
Znao je biti šarmantan. Namamio je mnogo ljudi u svoj stan.
Ali nisu imali pojma
da su ušli u zmijsko leglo kad su došli u taj stan.
To je prva osoba koju si fotografirao mrtvu?
Da.
Nadimak mu je bio Cash D. Ne znam mu pravo ime.
Čime si ga fotografirao? Imao si fotoaparat?
Imao sam Polaroidov aparat
U Dahmerovu stanu
bilo je mnogo albuma.
To su bile organizirane polaroidne fotografije
koje su prikazivale Dahmerove bivše žrtve
prije, tijekom i nakon seciranja.
Jeffrey je fotografirao
pojedince koji su mu se najviše svidjeli.
Namještao ih je u razne poze da pokaže njihovu građu.
Neke dijelove tijela nekih pojedinaca
volio je više od ostalih pa ih je fotografirao.
-Koliko je to trajalo? -Oko sat vremena.
Samo si fotografirao?
Kad sam vidjela Jeffove polaroide,
bila sam zgrožena.
Neki su bili jako intenzivni.
Vidjeti kako reže ljude…
To je nešto posve drukčije, to je neka druga razina.
Imala sam noćne more.
Ali htjela sam ostati profesionalna.
Samo sam se pitala kako ću to preživjeti.
Nemam s kime razgovarati o tom.
Činilo mi se kao šteta da ubijem nekog
tko je izgledao tako lijepo.
Ali tad više nisam imao izbora.
Bio je mrtav
i morao sam smisliti kako ću se riješiti tijela.
Shvatio je da ima drukčiji problem nego što je imao kod bake.
FORENZIČKI PSIHIJATAR TUŽITELJSTVA
U stanu nije mogao maljem lomiti kosti.
Dan ili dva poslije toga
kupio sam veliku bačvu od 300 litara
u trgovini s opremom za restorane.
Tako je mogao skuhati
ono što je ostalo od tijela.
Tako je počelo
njegovo sofisticiranije rješavanje tijela.
Zlo mi je samo pričati o tome.
Kosti se rješavao u kiselini.
Zato si nabavio ogromnu bačvu?
Da kosti staviš u kiselinu?
Da, to je bila
bačva za otpad.
Stavio bi kosti unutra i one bi se…
Pretvorile bi se u smjesu
koju sam mogao baciti u školjku
i pustiti vodu.
-A lubanje? -To sam zadržao.
-Gdje si ih držao? -U ormaru.
Jeff mi je postao više od susjeda preko puta hodnika.
Sviđao mi se jer sam mislio da ima nježno srce.
Jednom prilikom,
kad se moja sestra udavala…
Nisam imao novca za dar.
Pokucao sam Jeffu na vrata
i rekao sam mu: „Idem sestri na vjenčanje.
Bi li mi mogao posuditi nešto novca da joj kupim dar?”
Dao mi je 60 dolara.
Rekao je da se ne brinem.
Rekao je da joj kupim nešto lijepo.
Nisam ništa znao o njegovoj prošlosti.
Koliko ljudi zna što im susjed radi
iza zatvorenih vrata?
Možete suditi samo na temelju
onog što vidite
i onog što čujete od njih.
SRPANJ 1990.
22. SRPNJA 1991.
Što znamo o osumnjičenom? Ima 31 godinu?
Ima 31 godinu.
Susjedi su mi kratko pričali o njemu.
Nisu ga poznavali. Činio im se čudan, bio je povučen,
ali imao je posao i radio je svaki dan.
U noći kad je uhićen
nismo imali pojma što se zbiva.
Kad sam pitao jednog od policajaca
je li Jeff dobro,
rekao je: „Da, taj gad je dobro.”
Stajao sam ondje
i gledao kako odnose dijelove tijela
spremljene u malim kutijama.
Smeđe kutije, malo veće od kutije za cipele.
Iznosili su po dvije-tri kutije istovremeno.
Dvije-tri istovremeno.
Ispada da je Jeff
u biti Jeffrey Dahmer,
koji je ubijao muškarce
u stanu 213.
Odnesene su gomile kutija s dijelovima tijela.
Sad treba identificirati žrtve.
Do ovog trenutka nismo identificirali uzorke
koje smo pronašli.
Tada nije postojala DNK analiza
koja bi poslužila prosječnom mrtvozorniku.
Rabili smo zubne analize,
otiske prstiju,
osobne predmete,
tetovaže, ožiljke od operacija itd.
Tako smo pokušali identificirati žrtve.
Slaganje kostura bilo je
poput slagalice.
Forenzički antropolozi mogli su nam reći dob, rasu, spol
i pomoći nam razjasniti neke od ozljeda.
Kad istražitelji uspiju složiti fizičke opise žrtava,
to će unijeti u računalo
i usporediti s nestalim osobama diljem zemlje.
Bilo je izvještaja o velikom broju nestalih osoba
u proteklih godinu i pol dana.
Imali smo popis
potencijalnih žrtava.
Nakon Jeffreyjeva uhićenja
primali smo 300 poziva dnevno
od ljudi koji su pitali što se dogodilo njihovoj djeci, znamo li išta.
OBITELJI NESTALIH TRAŽE TRAGOVE
Ljudi su zabrinuti, ljudi kojima su nestale voljene osobe.
Počeli su dolaziti
na mjesto zločina, križanje 25. i Kilbourna.
Tražimo, možda nam se posreći.
Možda je tako, a možda i nije. Sami tražimo tragove.
Provjerili bismo s mrtvozornikom
koji je pokušao spojiti dijelove.
Kad bismo dobili informacije,
ako bismo imali fotografiju,
pokazali bismo to Dahmeru
kako bismo identificirali te ljude.
Bio je to jako težak zadatak.
On bi detaljno objasnio svaku žrtvu.
Bilo je žrtava koje ne bismo mogli povezati s njime
bez njegove suradnje.
Henry Smith tražio je brata u gej barovima u Milwaukeeju i Chicagu,
no zasad nije ništa našao.
Često biste došli u bar i netko bi rekao:
„Ajme, još je jedan nestao.”
„Što? Tko je sad nestao?”
Milwaukee je jako malen,
pogotovo kad gledate gejeve crnce.
Ako nekog ne vidite dva-tri tjedna,
mislite da su se preselili.
No tad je bilo…
Rekao bih da je na tjednoj bazi netko rekao:
„Taj i taj je nestao.”
UBIJEN: EDWARD SMI
Eddieja Smitha sam stalno viđao.
I odjednom ga više nije bilo.
Ja mislim da nije živ.
Carolyn Smith moli se da se njezini strahovi ne ostvare.
Njezin 28-god. brat Eddie posljednji je put viđen lani 16. lipnja,
na paradi ponosa u Milwaukeeju.
Eddiejeva sestra došla je u bar.
Ispitivala je ljude. Imala je fotografije.
Rekla je: „Nekome bi se javio.
Znam da bi mi se javio, čuli smo se svaki dan.”
Ernest Miller odrastao je u Milwaukeeju
i trebao je otići u Chicago kad je nestao.
UBIJEN: ERNEST MILLER
Ernest Miller, još jedan mladić.
Ernest je imao dobru dušu.
Bio je jako kreativan.
Naravno da se pričalo o tome u barovima kad je nestao.
Osamnaestogodišnji Curtis Straughter živio je ovdje s bakom.
Nije ga vidjela već pet mjeseci.
U to vrijeme
mogli ste kupiti cigarete na aparatima u barovima.
JESTE LI GA VIDJELI?
Na tim su aparatima bili plakati za nestale osobe.
To su bile osobe koje su nestale.
KURATOR PROJEKT POVIJEST LGBTQ-A
Obitelj i prijatelji pokušali su ih pronaći.
Bori se! Bori se protiv AIDS-a!
No godine kad je Dahmer bio najaktivniji u Milwaukeeju
poklopile su se s godinama kad se u Wisconsinu broj smrti od AIDS-a
deseterostruko povećao.
Ljudi su doslovno nestajali.
Jesu li bili mrtvi?
Bili su bolesni? Odselili su se? Nitko nije znao.
Prava gejeva odmah!
Dahmer je imao priliku,
rijedak trenutak u povijesti
kad su ljudi u zajednici nestajali.
Ali nitko nije znao zašto.
I Hughesovi su znali Dahmera.
Prijatelji gluhonijemog Tonyja Hughesa
majci i sestri rekli su da su ga vidjeli kako napušta bar
s plavokosim čovjekom.
SVIBANJ 1991.
DVA MJESECA PRIJE DAHMEROVA UHIĆENJA
Tony je bilo gluh i nijem,
ali pisao je.
Uvijek je sa sobom imao papir.
Uvijek kad ste bili s njim, htjeli biste se zabavljati
jer se on zabavljao.
Tony je dugo poznavao Jeffa.
Tony i Jeff su spavali zajedno.
Tony mi je to rekao.
Bio je to vikend prije Dana sjećanja 1991.
Tony Hughes i ja
bili smo zajedno u baru The Phoenix.
Sjedili smo za šankom i pili koktele.
Jeffrey Dahmer ušao je kroz stražnja vrata.
Kad je Jeff ušao,
Tony se ustao i otišao k njemu.
Tony me ostavio i otišao je za Jeffom na plesni podij.
Tad sam posljednji put vidio Tonyja Hughesa.
Jeff mi je pričao o svim žrtvama.
No potrebno je neko vrijeme da se razvije povjerenje
dok nisi siguran da možeš pričati
o svim tim tajnama.
Onaj gluhonijemi…
Htio sam ga zadržati uz sebe
pa sam mu dao piće s tabletama.
On je zaspao,
a ja sam htio vidjeti
mogu li smisliti neki način
da ga zadržim uz sebe
i da ga pritom ne ubijem.
Kad smo došli do toga da mu je bilo jako ugodno sa mnom,
neke su dodatne stvari izašle iz njega
koje nije rekao policiji.
I tako… Doma sam imao bušilicu.
I…
Ovo će zvučati loše, ali…
Da kažem to ili ne?
Uzeo sam bušilicu dok je spavao,
izbušio mu rupicu u glavi
da vidim mogu li
učiniti nešto
da bude u stanju poput zombija.
Vjerovao je, ako jedan ostane na životu
nakon te sirove lobotomije,
da će to biti dovoljno da zadovolji svoje potrebe.
Bila sam zaprepaštena.
Kad sam to čula… Nisam to više mogla podnijeti.
Štoviše, jedan od psihologa s kojima smo radili…
Kenneth Smail. Natjerala sam ga da ostane.
Jeff, odakle ti ta ideja?
Iz vlastitih misli.
Razmišljao sam da bi to možda moglo upaliti
jer nisam htio nastaviti ubijati ljude
jer od toga nisam imao ništa osim lubanja.
Htio je oduzeti volju žrtve.
To je nevjerojatno. Šokantno.
Zatim je ubrizgao klorovodičnu kiselinu
kroz tu rupu u lubanji.
G. Hughes umro je od te injekcije.
Nije ga ni morao daviti.
Dahmer je dugo vremena čuvao njegovu lubanju.
To je bila jedna od lubanja u stanu u trenutku uhićenja.
Rastužim se
svaki put kad razmišljam
o toj gospodi.
Kao i svi drugi u to vrijeme,
samo su se htjeli pronaći.
Nisu očekivali da će ih netko ubiti.
U većini slučajeva to su bili
siromašni, gej muškarci
koji vjerojatno nisu imali neku podršku.
Ako bi netko rekao da im je voljena osoba nestala,
nisu dobili potrebnu pažnju.
Vlasti se pitaju kako je itko mogao počiniti ta grozna djela,
a ostali se pitaju kako policija nije za to znala,
pogotovo kad se uzme u obzir da je Dahmer bio na uvjetnoj kazni.
Često sam bio u barovima.
Nitko me nije pitao ni za koga.
Nijedan policajac ili detektiv
nije došao do mene
i pitao me što znam o ovoj ili onoj osobi.
Ovo nije trajalo nekoliko tjedana ili mjeseci.
Trajalo je godinama.
Kako je jedan čovjek mogao ubijati toliko dugo
da ga policija ne otkrije?
Odgovor djelomično leži u tome da organi vlasti
sporije istražuju zločine u vezi s gejevima.
Da su žrtve bili bijelci
i heteroseksualci…
PITANJA JE SVE VIŠE
…detaljnije bi se tražilo,
temeljitije.
Optužbe za rasizam, vjerovanje da su ubojstva mogla biti spriječena…
To vam pokazuje
odnos prema manjinama. Mi smo teret.
Obitelji su smatrale da policija nije učinila dovoljno.
Iskreno, neki imaju pravo.
Mislim da je to bilo…
Radi se o 20-godišnjaku
koji je u barovima tražio frajere.
Tko zna gdje je on!
Pravo je pitanje je li policija učinkovito tražila te nestale osobe.
Jesu li pretpostavili da vole nevolju i da to ne treba istraživati?
Da su slušali crnce,
mogli su spasiti mnogo mladih života.
Otišao sam kupiti zamrzivač od 140 l.
Zašto si to učinio?
Jer sam se pripremao za još.
Prijevod titlova: Dejan Rakar