Požární sbor.
Můžete poslat sanitku na ulici 25th a State?
Co se děje?
Je tam nahý mladík nebo muž, nebo co.
Je zbitý a lidé se mu snaží pomoct vstát.
Nemá na sobě oblečení. Je zraněný.
- Je při vědomí? - Není.
Snaží se mu pomoct chodit, ale nemůže, sotva vidí.
- Dobře. - Kdykoli vstane, spadne.
- Ulice 25th a State? - Jo.
- Dobře. - Jednosměrka. Dobře. Nashle.
27. KVĚTNA 1991 02:00
Co se tu noc stalo, je neuvěřitelný.
Před Dahmerovým bytem se objevil nahý mladík.
Nic na sobě neměl.
Dvě osoby zavolaly hasiče a policii, protože mu z konečníku tekla krev.
Na koleni měl škrábanec.
Byl očividně z něčeho omámený.
Proč je nahý, zakrvácený a mumlající kluk
v ulicích Milwaukee?
DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL NETFLIX
Měli jsme tu obchodní dům Grand Avenue, kam Jeffrey pořád chodil.
Viděli jsme ho ve stravovací zóně,
jak se prochází sem a tam.
Fotil si lidi a říkal:
„Vypadáš jako model. Mám tě vyfotit?“
26. KVĚTNA 1991
7 HODIN PŘED TÍSŇOVÝM VOLÁNÍM
Dahmer seděl u pizzy a piva,
když spatřil přitažlivého mladíka
Koneraka Sinthasomphona,
se kterým se začal bavit.
Nabídl mu 50 dolarů za pózování.
Ten mladík souhlasil, a tak šli do Dahmerova bytu.
V bytě mu Dahmer dal nápoj
s dostatečným množstvím Halcionu, aby na chvíli upadl do bezvědomí.
Dahmer chtěl tuto oběť udržet naživu, co nejdéle to šlo.
Na našich sezeních mi Dahmer řekl, že chtěl někoho, kdo bude zcela povolný.
Někoho, kdo s ním zůstane a neodejde.
U některých jsem zkusil tu metodu s vrtáním.
A u něho jsem taky vrtal.
Vážně?
Kdy?
- Než přišli policisté, nebo potom? - Jo, než přišli policisté.
Jeffrey mi řekl o Konerakovi
a jak svou metodu upravil a pozměnil,
aby z něj udělal zombie, která by žila.
Dahmer mu vyvrtal do lebky díru,
stříkl do ní kyselinu solnou
a čekal, jestli tentokrát uspěje,
protože ostatní po té injekci umřeli.
Jak hluboko jsi pronikl tím vrtákem?
- Až do mozku. - Pět až osm centimetrů?
- Jo. - A tys vrtal přímo dolů?
- Přesně. - A ven nic nevyšlo?
- Žádná tekutina? - Žádnou jsem neviděl.
Ani žádné krvácení.
Konerak dokázal do jisté míry fungovat.
Byl omámený a tak.
Nebyl mrtvý. A mluvil.
Říkal jsem si, že bych ho tak mohl udržet.
Jeff mu řekl, co chce a fungovalo to.
Jeff ale nevzal v úvahu to, že by mohl utéct z bytu.
Při těchto zločinech si Dahmer chodil kupovat alkohol.
V tomhle případě si šel na pivo do nedalekého baru.
Zatímco Dahmer pije pivo,
Konerak využije příležitosti a uteče ven na ulici.
V tu chvíli ho z okna uviděla sousedka.
Ženy zavolají policii.
Policie dorazí
a Konerak sedí zabalený do přikrývky.
A policisté přistoupí, aby zjistili, co se děje.
Policisté se mu snažili klást otázky.
Konerak nemůže říct, co se stalo, protože je zdrogovaný.
Nic nenasvědčovalo tomu,
že má v hlavě díru, kterou tam Dahmer vyvrtal.
Nevytékala žádná krev.
A zatímco se tohle dělo, přišel tam Dahmer.
Ty ženy se Koneraka ptaly, jak se jmenuje, ale nemohl mluvit.
REPORTÉR
Řekly mu: „Drž se od něj dál.“
Dvě 18leté černošky ho chránily před Dahmerem.
Policie ty holky ale neposlouchala.
Ani si nezapsali jejich jména.
Říkali jim, že je zatknou, jestli budou pořád mluvit.
Dahmer ho chytl za paži a řekl: „To je můj přítel.“ A začal ho odvádět.
Dahmer počítal s tím, že jako běloch mohl policistům říct svou verzi.
Myslím si, že tomu věřil, protože věděl, že jako bělochovi mu to projde.
Jeffrey vždycky reagoval rychle.
Měl naprosto přirozenou
schopnost manipulovat a dostat se ze špatných situací.
Na ulici je nahý chlap, co vydává zvuky.
Policie si myslela, že je opilej jak doga.
Tak co udělali? Nenechali ho jen tak.
Vzali ho do bezpečí.
Do bytu, odkud přišel.
Tak šli do bytu.
Konerak si sedl na gauč, jako by byl doma.
Konerakovo oblečení bylo na hromádce,
pěkně položené někde v obýváku.
Dahmer policistům ukázal Konerakovy fotografie, které vyfotil,
a řekl, že je to jeho milenec.
Řekli: „Nezatkneme je za to, že jsou gayové. To v žádném případě.“
Nechali Sinthasomphona na gauči a vůbec se nepodívali do ložnice.
Policisté netuší, že v Dahmerově ložnici
leží na posteli mrtvola Tonyho Hughese.
Policie odešla a krátce poté
Dahmer vstříkl další dávku kyseliny do Konerakova mozku.
Cos tam vstříkl?
U Koneraka jsem naplnil stříkačku kyselinou solnou.
Dal jsem mu menší dávku,
ale po druhé injekci už toho bylo moc.
Jedna z dívek, která se snažila Koneraka ochránit,
to řekla své matce Glendě Cleveland.
27. KVĚTNA 1991 02:31
- Policie Milwaukee. - Ano…
Asi před 15 minutami tu byl hlídkový vůz číslo 50.
- To jsem byl já. - Co se stalo?
Moje dcera a neteř viděly, co se stalo. Zakročili jste?
Ne. Šlo o opilého přítele jednoho muže.
Kolik tomu dítěti bylo?
- To nebylo dítě. Byl to dospělý. - Jste si jistý?
Madam, jasněji to říct nemůžu. O vše je postaráno.
Sinthasomphone zemřel.
Zemřel do hodiny poté, co policie opustila byt.
Koneraku Sinthasomphonovi
bylo 14 let a patřil k nejmladším Dahmerovým obětem.
VRAŽDA: KONERAK SINTHASOMPHONE
Kdyby i na okamžik mysleli, že je v ohrožení,
nikdy by ho u Dahmera nenechali.
Policii bylo řečeno, aby gay komunitu v Milwaukee respektovala.
A nejspíš si mysleli, že je tak respektují
a že proti nim nejsou zaujatí.
Ať už policie udělala cokoli, očividně to nestačilo.
Několik Afroameričanů v podstatě řeklo, že tento mladík je nezletilý
a že se nezdál ve správném duševním stavu.
Lidé říkají, že jen dělali svou práci a že udělali, co mohli.
To ani zdaleka neodpovídá tomu, co měli udělat.
Kdyby prověřili jeho jméno, zjistili by, že je v podmínce
za napadení laoského chlapce…
SEXUÁLNÍ NAPADENÍ
…o kterém se ukázalo, že je Konerakův bratr.
Jak je tohle možný?
TRAGÉDIE V RODINĚ
Rodina se stala dvojnásobnou obětí.
Před třemi lety byl Konerakův bratr Dahmerem sexuálně obtěžován.
Rodina přišla do Ameriky před 11 lety a snila o lepším životě.
Místo toho kvůli Jeffrey Dahmerovi prožívají noční můru.
Řekl: „Zdá se to víc než jen náhoda.”
Nicméně, když to Jeff slyšel, opravdu ho to šokovalo.
Nemohl tomu uvěřit.
Je ohromující, že ti Eurasijci byli bratři. To je neuvěřitelný.
Nemůžu tomu uvěřit.
Říkáš, že je to jeho bratr?
- Víš, jak se jmenoval? - Ne.
Určitě ne.
Pro rodinu Sinthasomphonových je to strašná tragédie.
Jedna oběť sexuálního napadení
a druhá oběť vraždy ve stejné rodině.
Je těžké si představit, čím si ta rodina kvůli Jeffreymu Dahmerovi musela projít.
KVĚTEN 1991
ČERVENEC 1991
Po zatčení Dahmera v červenci 1991
vypuklo v komunitě pozdvižení po zjištění, že policie vrátila Koneraka Dahmerovi.
Glenda Cleveland volala na policejní stanici celý týden.
Řekla: „Moje dcera toho chlapce viděla nahého.“
Prostě věřila, že byl sexuálně napaden.
DENÍK MILWAUKEE SENTINEL
Tenkrát jsem začínal jako reportér u Sentinelu.
Někdo volal kvůli Dahmerovi a já řekl: „Promluvím si s vámi.”
DAHMEROVA SOUSEDKA
Byla to Glenda Cleveland.
Pověděla mi o chlapci, kterého se snažily ochránit, ale že je policie neposlouchá.
Zavolal jsem policejnímu kapitánovi.
Čekal jsem, že to popře, ale neudělal to.
Řekl: „Ano, tuto záležitost vyšetřujeme.“
Jak mohla policie toho kluka u něj nechat?
Předali toho menšinového muže Dahmerovi,
ale věřili víc bělochovi než pěti černochům.
Došel jsem k závěru, že policisté selhali…
POLICEJNÍ VELITEL
…při vykonávání svých povinnosti podle pravidel a předpisů
policejního oddělení v Milwaukee.
Oba policisté, John Balcerzak a Joe Gabrish,
byli z policejního oddělení propuštěni.
DVA POLICISTÉ PROPUŠTĚNI
Na policii to způsobilo rozruch. Město bylo rozděleno.
Někteří podporovali policisty.
Stojíme za našimi policisty na 100 %.
NEJLEPŠÍ NA SVĚTĚ
Většina bělochů si nemyslí, že na policii panuje rasismus.
Stojí za policií i přesto, že obvinění rostou.
Osobně si myslím, že se policisté chovají spravedlivě ke všem v komunitě.
Nemyslím si, že se tak policisté rozhodli
na základě rasy nebo kvůli homofobii.
S odstupem času bych řekl, že ti policisté udělali chybu,
ale Dahmer oklamal spoustu lidí.
A ten večer oklamal tyto policisty.
A jsem si jistý, že ti policisté to mnohokrát zpětně přehodnotili.
PODPORUJEME NAŠE POLICISTY, VY TAKÉ?
Lidé poukazovali na vysílání z policejních vysílaček
ihned po navázání kontaktu.
Opilý asijský nahý muž
byl navrácen svému střízlivému příteli.
Bude to jen chvilka. Můj parťák se musí na stanici odvšivit.
Jde slyšet, jak se ti policisté smějí. To, co udělali, byl hnus.
PŘÍPAD SÉRIOVÉHO VRAHA ODHALUJE HLUBOKÉ NAPĚTÍ
Ukazuje to náš pohled na homosexualitu.
Gayům se vysmívali. Byli terčem posměchu.
Ale pak se ti dva policisté odvolali u obvodního soudu.
Soud jim dal za pravdu, vrátil jim jejich pozice i ušlou mzdu.
JOHN BALCERZAK JE DOBRÝ ČLOVĚK
Konerakův případ postavilo Milwaukee do centra pozornosti.
Hodně to vypovídalo o tamní komunitě.
Hodně to vypovídalo o policejní ochraně,
kterou jim poskytovali.
Byla to děsivá epizoda.
ČERVENEC 1991
ČERVEN 1991
Poté, co Dahmer zabil toho laoského chlapce,
se začala v jeho bytě hromadit těla.
Dahmer zabil ještě další čtyři lidi.
Zpočátku uběhlo mezi vraždami devět let.
Pak to byly měsíce.
A po Konerakovi to byly týdny.
Před odchodem do práce, jsem se snažil rozhodnout,
jestli ho mám uškrtit, nebo ho udržet přes noc naživu.
Vybral jsem si to druhé a nešel do práce.
A v neděli mě vyhodili.
A to bylo to domino, které spustilo celou tu řetězovou reakci.
APARTMÁNY OXFORD
Začal víc pít a pak to šlo z kopce.
Všiml jsem si, že ho nevídám tak často, jako když chodil do práce.
DAHMERŮV SOUSED
Šel jsem i za ním a zaklepal mu na dveře.
A všiml jsem si, že se kukátko začernalo.
Načež se zase rozsvítilo.
A já věděl, že přišel ke dveřím
a že mě viděl.
Věděl, že jsem na ty dveře klepal já,
ale neotevřel mi.
Tak jsem došel k závěru, že chce, abych odešel.
Což jsem udělal.
Pár doktorů řeklo, že je zcela jistě alkoholik.
Měl návykový charakter.
Myslím si, že měl stejnou závislost na zabíjení.
A jak ta závislost pořád rostla,
potřeboval to čím dál tím víc.
Dosáhl do bodu,
kdy musel neustále chodit ven
a nalákat dalšího člověka,
přičemž nezlikvidoval ty, které už zabil.
Jednu noc, když jsem ho rozřezával ve vaně, jsem tu práci nedokončil.
Byl jsem moc ve spěchu, abych to dodělal.
Byl tak zahlcen tím, co dělal,
že už nevěděl, kde mu hlava stojí.
Sprchoval se ve vaně se dvěma těly.
Říkám mu: „Proč ses těch těl nezbavil, než sis přivedl dalšího?“
A on: „Potřeboval jsem to vzrušení.“
Bylo důležité, abych ho neodsuzovala
a neuvedla do stavu, kdy by přestal mluvit.
Ale poslouchat ty grafické detaily…
STÁHL JSEM ZBYTEK MASA
…byla výzva.
- Vzrušovalo tě to? - Jo.
Jo, když jsem viděl vnitřek.
Časem to tak rostlo, že už nešlo jen o sex s mrtvolou.
- MĚL JSI S NIMI SEX PŘED JEJICH SMRTÍ? - PŘED A PO.
Dělal i otvory do těla
a měl sex mezi vnitřnostmi toho člověka.
JINDY JSEM UDĚLAL OTVOR A… DĚLAL TO TAK
Byly chvíle, kdy bylo velmi těžké to poslouchat
a předstírat, že to na mě nemá vliv.
Málem jsem z toho měl potíže,
protože ten pach zalarmoval sousedy.
Jednou v noci jsem spal
a o pul třetí ráno mě probudil hrozný zápach.
Otevřel jsem dveře
a viděl jsem opar.
Viděli jste někdy horor, kde se ze hřbitova zvedá ten… víte?
Tak to jsem viděl.
Zavřel jsem dveře,
vzal jsem ručník a zakryl spodní část dveří.
Pak jsem šel zase spát.
Když jsem se probudil, řekl jsem o tom zápachu své ženě Pam.
A ona: „Dneska zjistím, odkud to jde.“
Později řekla: „Čichala jsem dveřní panty a ten zápach jde od Jeffa.“
DAHMEROVA SOUSEDKA
Otevřela dveře našeho bytu a sedla si na zahradní židli
a čekala až se Jeff vrátí domů.
Když se vrátil domů, zeptala se ho na ten zápach.
A on řekl, že se mu rozbil mrazák.
A maso, které v něm bylo, se zkazilo.
Tak jsem mu řekl: „Nemáš na to záruku? Jak dlouho ho máš?“
Přišli se na to zeptat?
- Jo. - A co se stalo?
Řekl jsem jim, že se mi rozbil mrazák.
Různými způsoby si uchovával to, co se mu na těch mužích líbilo nejvíc.
K tomu patřilo i focení, když byli v bezvědomí nebo mrtví.
A odřezávání částí, které pak konzervoval.
A nakonec to zahrnovalo
i kanibalismus.
Vybíral sis, co si necháš? Jak sis vybíral?
Jen ty nejlibovější části.
Části, které neměly moc tuku.
- Takže bicepsy, stehna, lýtka? - Přesně.
Jedení obětí bylo součástí jeho narušeného myšlení, které se vyvinulo,
jakmile se Dahmer vzdal myšlenky, že může bojovat s touhou zabíjet.
ZABÍJENÍ I KANIBALISMUS
Přemýšlel o tom, že sní různé části, včetně lidského srdce.
Takže jsi vytáhl srdce a játra
a konzervoval jsi je, plus jeho stehno.
Co jsi udělal s tím zbytkem?
Nechal jsem si asi 23 kilo a zbytek jsem vyhodil.
Kolik myslíš, že jsi toho snědl?
Dohromady asi…
pět kilo.
V jednu chvíli pil lidskou krev
a ve svém narušeném myšlení se domníval,
že ho to spojí s krví těch, které konzumoval.
Myslel si, že když tyto lidi požije, budou skrze něj dál žít.
Takže to v tvém mrazáku vypadalo, jako bys byl nakupovat.
Vypadalo jako maso ze supermarketu.
Na čas jsem to zmrazil. Možná na měsíc.
Nebo ne tak dlouho. Pár týdnů.
Propána. Vůbec jsem netušil,
že se tohle dělo naproti našeho bytu.
Všichni v budově se cítili podvedení.
BYT PLNÝ ČÁSTÍ TĚL
Všichni jsme měli pocit, že si s námi Jeffrey Dahmer hrál.
MŮŽE JÍT AŽ O 12 TĚL
Je opravdu těžké
si někoho oblíbit
a pak zjistit, že vás podrazil.
TŘI UŘÍZNUTÉ HLAVY A ČÁSTI TĚLA
Já myslel, že je to můj kámoš.
Lidé, kteří v této budově bydlí jsou v šoku.
Nedokážou uvěřit, že se takový zločin odehrával hned vedle nich.
V tomto případu se objevila i otázka rasy, neboť většina obětí byli černoši
a stalo se to v černošské čtvrti.
Rasismus je klíčem, protože ta stálá věc,
nehledě na sex s mrtvolou a počet obětí,
ta stálá věc je ta, že šlo o mladé černochy.
Pro Dahmera byl ideální obětí mladý atletický černoch,
ale jeho první dvě oběti byli běloši.
Měl hispánské oběti. Měl asijské oběti.
Přitahovali ho barevní lidé. Tohle nebyl zločin z nenávisti.
Chtěl navázat vztah s člověkem, který ho přitahoval.
Nevím, co měl Dahmer v hlavě.
VRAŽDA: EDWARD SMITH
Byl to rasista? Není to jedno?
Zabil černochy.
Zabil barevné lidi.
Zabil gaye.
Podle mě je důležité to, že připravil o život spoustu lidí,
kteří by dnes měli být naživu.
23. SRPNA 1991
30. LEDNA 1992
S dnešní technologií bude proces vysílán do vesmíru
a do ostatních zemí v rozmezí sekund.
Lidé v Anglii říkají, že Jeffrey Dahmer se chce ujistit,
že Milwaukee nebude slavné jen kvůli pivu. Teď ho proslaví sérioví vrazi.
Dahmer přiznal, že zabil 17 lidí.
Dahmer prohlásil, že je vinen.
Otázka byla, zda je duševně chorý, nebo ne.
Dahmer řekl: „Zabil jsem je, ale jsem choromyslný.“
Proces byl velká událost.
Přitáhlo to spoustu reportérů. Byli tam rodinní příslušníci.
Teď začala ta velká show.
Michael McCann byl tenkrát prokurátorem a zastupoval stát.
Gerry Boyle byl Dahmerův obhájce
a porotě přednesl přesvědčivý argument.
Věděl jsem, že bude tvrdej.
Pořád si pamatuju, jaké to bylo sedět s ostatními médii
a čekat na Dahmera, až objeví před soudem.
Bylo to poprvé, co jsme ho viděli osobně.
Čekali jsme třeba Charlese Mansona,
ale Dahmer byl fešák.
Byl tichý.
Nevypadal jako sériový vrah.
Myslím, že Dahmerův otec doufal,
že se vzájemně shodnou, že to udělal kvůli duševní nemoci.
DAHMERŮV OTEC
Lionel doufal, že Jeffrey od soudu získá potřebnou pomoct.
Všichni povstaňte.
Obvodní soud číslo 33 v Milwaukee County právě zasedá.
Předsedá ctihodný Laurence C. Gram.
Břemeno prokázat choromyslnost bylo na obhajobě.
V případě choromyslnosti začíná obhajoba.
Velmi odlišné od běžného důkazního břemene.
Přijímám zodpovědnost vám dokázat,
že to nebyl zlý člověk.
Byl to nemocný člověk.
Mojí povinností a cílem bylo dokázat,
že byl při spáchání těchto činů choromyslný.
Že když někoho zabil, trpěl duševní nemocí.
A tohle je Jeffrey Dahmer
jako člověk.
Člověk, kterého zajímá fantazie, drogování,
lebky ve skříni, kanibalismus,
sexuální touhy, vrtání, zombies, nekrofilie.
Ano, dle názoru obyčejného člověka…
ROZSEKANÉ A UVAŘENÉ
…byl duševně chorý. Byl to kanibal a sériový vrah.
Ale byl duševně chorý dle trestních norem?
Splnil zákonnou definici? To byla otevřená otázka.
Než je dle zákona někdo shledán duševně chorým,
musí trpět duševní nemocí nebo vadou
a musí postrádat kapacitu rozumět rozdílu mezi správným a špatným.
Nebo nedokážou ovládat své chování v souladu s požadavky zákona.
Jel jsem do Chicaga a přivedl jsem k případu Dr. Wahlstroma.
Struktura osobnosti obžalovaného,
jeho pohled na svět a na sebe,
je diagnostikována a splňuje podmínky
schyzotypní a hraniční poruchy osobnosti.
A co to znamená?
Mají zoufalé snahy vyhnout se skutečnému nebo domnělému opuštění.
A v tomto případě
je to ten nejextrémnější příklad zoufalé snahy.
Dahmer nechtěl, aby ho lidé opustili, ale aby s ním zůstali.
Ten pocit opuštění z části vysvětluje,
proč si nechával části těl jeho obětí.
Nechával si kosti, lebky, ruce.
Jeff naznačil, že to měl na svatyni.
Mám takový podstavec.
Černý podstavec.
A nahoře bylo kulaté, černé víko.
A na tom byly ty lebky.
Byla to jen vzpomínka na ty… lidi.
Památka na každého z nich.
Byl to můj vlastní soukromý svět. Jo.
Měl jsem to pod svojí kontrolou.
Větší kontrolu už mít nemůžeš.
Tohle je obrázek toho, co nakreslil.
NAMALOVANÉ KOSTRY A LEBKY
ČERNÝ STŮL, VONNÁ TYČINKA
A jak vidíte, tady dole to podepsal.
Myslel sis, že když si necháš ty lebky a nakonec dokončíš tu svatyni,
tak by ses cítil méně osamělý
a měl pocit, že ti dělají společnost?
Myslím, že to muselo být moje uvažování.
Jeffrey stavěl tu svatyni, aby měl moc a kontrolu.
Každá část těla, která se mu líbila,
byla něco, co si osvojil v jeho vlastním životě.
Bylo bizarně klamné myslet si, že může vzít
lebky a kosti obětí
a vytvořit jakési mocenské centrum,
ve kterém by mohl získat zvláštní schopnosti.
Snažíme se vyhrát obhajobu choromyslnosti.
A tady ztratil kontrolu.
Snažíme se ukázat, že už nepřemýšlel racionálně.
Věřím, že měl duševní chorobu, nekrofilii,
velmi vzácnou a potencionálně nebezpečnou psychickou poruchu.
Je to člověk se strašnou duševní poruchou,
který zápasí s tím, aby se nedostal do bodu,
kdy by ublížil dalším lidem.
Očividně tu bitvu prohrál. Podle mého názoru
Dahmer postrádal dostatečnou kapacitu přizpůsobit své chování zákonům.
Ale věřím, že tehdy splnili zákonné požadavky
na obhajobu choromyslnosti. A věřím tomu i dnes.
Přišli za mnou z kanceláře prokurátora,
abych pana Dahmera zhodnotil.
V době každé vraždy
byl schopný nezabíjet.
Žádná síla ho nenutila zabíjet.
Měl jen touhu strávit víc času s obětí.
Kdyby oběť souhlasila, že u něj zůstane,
tak by nevraždil.
To svědčí o tom, že své chování ovládat mohl.
Nemyslel jsem si, že Dahmer měl duševní poruchu nebo duševní nemoc.
Věděl, že je to špatné?
Jsem si jistý, že to věděl, protože řekl, že v tu dobu věděl, že je to špatné.
U každého z nich.
U každé vraždy činil takové kroky,
aby se ujistil, že ho nechytí.
Patřili k nim instalace falešných bezpečnostních kamer,
aby lidi odradily od vloupání, když byl v práci.
Patřilo k nim odstraňování důkazů,
zatahování závěsů, když rozřezával těla.
Spousta kroků, aby se vyhnul odhalení.
A aby mohl zabíjet, musel své potlačování překonat tím, že se opil.
Všichni psychiatři se shodli na tom, že je alkoholik a nekrofil
a že věděl, že je to špatné, ale ne na tom, že se nemůže ovládat.
Ten proces ve mně vyvolával úzkost.
Seděla jsem vedle Jeffa.
Když měl nějaké otázky, mluvil se mnou.
Wendy Patrickus hrála velkou roli ve zmírnění Dahmerova image.
Vedle mladé ženy vypadal méně hrozivě.
Chtěli tak ukázat porotě,
že Dahmer není takové monstrum, za kterého jej mnozí považovali.
Během zastupování Jeffreyho Dahmera jsem měla určité potíže.
Od různých zdrojů jsem dostala výhrůžky smrtí.
Jen jednou jsem měla pocit, že se některé hrozby staly skutečností.
Jednou večer jsem byla venku a člen rodiny jedné z obětí
na mě šel s tágem,
protože jsem Jeffa zastupovala.
Řekla jsem jí: „Chápejte, že je to jen práce. Já vašeho bratra nezabila.“
Nemohla nebo nechtěla vidět ten rozdíl.
Prostě po mně šla.
Během procesu to vystupňovalo moje obavy
a v podstatě jsem zůstávala pořád doma.
Dahmerův otec a nevlastní matka byli u soudu každý den.
A bylo vidět, že je to poznamenalo.
Na místě byl doktor a citoval Jeffreyho přiznání…
JEDL ČÁSTI SVÝCH OBĚTÍ
…a říkal ty nejděsivější informace.
Na tváři jeho otce to bylo vidět.
Lionel Dahmer tam seděl se Shari, svou druhou ženou,
díval se a zůstával se svým synem.
DUŠEVNĚ CHORÝ, NEBO NE?
Soud trval dva týdny.
Je nezvladatelný.
Nemohl přestat.
Byl to neřízený vlak
na kolejích šílenství.
Nejde o: „Je duševně chorý, nebo ne?“
Jde o: „Dokázal s rozumnou jistotou, že byl duševně chorý?“
Pokud ne, odpověď je ne.
Nemusíte rozhodnout, zda byl duševně zdravý. To se od vás nepožaduje.
Požaduje se od vás rozhodnout, zda s jistotou dokázal, že byl duševně chorý.
O tuto otázku jde.
Po všech výpovědích šla porota rozvažovat.
DAHMERŮV OSUD V RUKOU POROTY
Je Dahmer legálně nevinný kvůli duševní poruše?
To musí rozhodnout porota.
Poroty a lidé mají obecně obavy z toho,
že pokud někdo není trestně odpovědný a jde do psychiatrické léčebny,
že vyjde a znovu lidem ublíží.
OTÁZKA NEPŘÍČETNOSTI
I když jste v ústavu úspěšně léčen,
soud musí schválit, že se smíte vrátit do společnosti.
V případě pana Dahmera si myslím, že je velmi nepravděpodobné,
že by mu soud schválil návrat do společnosti.
Jen málokdo by vsadil na rozhodnutí poroty.
Rozhodnou, že je nepříčetný.
Nejspíš budou hlasovat, že je příčetný.
Jak se podle vás porota rozhodne?
Nemám tušení.
V pátek se porota sešla a v sobotu večer
přišli s verdiktem.
Podívali se na všechny důkazy. Jejich rozhodnutí bylo skálopevné.
V utišené soudní síni v Milwaukee dnes porota rozhodla
v jednom z nejděsnějších a nejsledovanějších procesů
v moderní historii.
Verdikt: Dahmer byl příčetný, když zabíjel a rozřezával muže a chlapce
v děsivé snaze o vztah a sexuální uspokojení.
To mě zneklidnilo.
Jestli muž, kterého zajímá sex s mrtvolami,
který vrtá lidem do lebky díry,
aby je udržel naživu ve stavu zombie,
nemá psychiatrickou poruchu, pak nevím, co máme na mysli
pod pojmem duševní porucha.
Kolik lidí musí v Milwaukee sníst, než si uvědomí, že má duševní chorobu?
Pracoval jsem jako prokurátor 38 let.
Nepřipadá mi to oslavné.
Zemřelo 17 lidí.
Sedmnáct rodin rozdrceno a zničeno.
Na radost není místo.
Ale byl bych zdrcen, kdyby ho porota prohlásila za duševně nemocného.
Dahmer na verdikt poroty nereagoval.
Žádná reakce.
Žádná.
Paní Dahmerová, chcete to komentovat?
Ne.
- Pane Dahmere? - Ne.
Chtěli jsme si promluvit s Dahmerovou babičkou Catherine,
ale na dveřích už visel vzkaz,
kde píše, že je moc slabá a znepokojená o tom mluvit.
Co se týče verdiktu, nebylo to moc překvapivé.
Ale myslím, že měl duševní chorobu a potřeboval pomoc.
17. ÚNORA 1992
Rodiny obětí plakaly úlevou.
Dahmer nyní čelí trestu odnětí svobody namísto psychiatrické léčebny.
Případ proti Jeffreymu Dahmerovi dnes končí.
Dnes ráno byl odsouzen v soudní síni v Milwaukee.
Co se stane s Dahmerovým rozsudkem?
Nejdřív promluví rodina.
Každá rodina má možnost soudu vyjádřit,
jaký na ně měl tento trestný čin dopad.
Myslím, že se od rodin dočkáme silných emočních prohlášení.
Jsem matka Anthonyho Lee Searse.
A chtěla jsem jen vědět,
proč zrovna můj syn?
Chci poděkovat porotě. Chci poděkovat vám, soudce.
Nepouštějte ho zpátky do společnosti, prosím.
Chtěla bych Jeffreymu Dahmerovi říct, že netuší…
MATKA ANTHONYHO HUGHESE
…jakou bolest, ztrátu a duševní utrpení naší rodině způsobil.
Nechci, aby si tím moje matka musela znovu projít!
Už nikdy, Jeffrey!
Jeffrey, nenávidím tě, ty zkurvysynu!
Nenávidím tě!
Jeffrey se vymkl kontrole!
Neser mě, Jeffrey! Zabiju tě, sakra!
Podívej se na mě, ty zkurvysynu!
- Zabila bych tě! - Oběd a přestávka.
Zabiju tě, ty zkurvysynu!
Vypadalo to, jako by měla v úmyslu ho napadnout.
Byl v pohodě. Ovládal se.
Myslel bych, že vyskočí, ale ne.
Jen tam seděl. To je Jeffrey Dahmer ve stresu.
Soudce mu řekl: „Chtěl byste před rozsudkem něco říct?“
Tohle nebyl pokus o osvobození.
Upřímně, chtěl jsem umřít. K nikomu jsem nenávist necítil.
Já věděl, že jsem nemocný nebo zlý, nebo obojí.
Teď věřím, že jsem byl nemocný.
Všechnu vinu beru na sebe.
Ublížil jsem mnoha lidem.
Ublížil jsem matce, otci i nevlastní matce.
Moc je všechny miluju.
Doufám, že najdou stejný klid, který hledám.
Poté soudce vynesl ten nejpřísnější trest
ve státě bez trestu smrti.
Dahmer byl odsouzen na 15 po sobě jdoucích doživotí.
Jo!
Konečně měli nad čím jásat.
Poprvé od doby, kdy se tyto rodiny dozvěděly o zločinech Jeffreyho Dahmera.
Život jde dál.
Co mě tato tragédie naučila, možná pomůže někomu jinému.
A děkuji Bohu za tento verdikt.
Dahmer identifikoval Stevenovu fotku a byl tázán, jak ví, že je to on.
Policii řekl: „Na prvního se nezapomíná.“
A ani my nezapomínáme na našeho prvního.
Neuplynul den, kdy bychom na Steva nemysleli.
ZEMŘEL 18. ČERVNA 1978
Obzvláště rodiny měly pocit, že je případ uzavřen.
Celé roky nevěděly, co se jejich synům stalo.
Je to smutný pocit konce,
ale je konec.
NÁPRAVNÝ ÚSTAV COLUMBIA
Dahmer byl poslán do nápravného zařízení ve Wisconsinu.
Nevím, jaké jsou vězeňské systémy. Představuji si to jako velmi ponuré místo.
Říkal jsem si, že mi tam možná dovolí pěstovat nějakou rostlinu.
Vždycky mě zajímalo pěstování rostlin.
V bytě jsem měl rostliny.
Hlídali ho, aby se nezabil.
Umístili ho do samostatné cely, kde neměl spoluvězně.
Zeptal se: „Na co se mám těšit?“
Řekla jsem mu: „Můžeš dělat spoustu věcí.
Říkal jsi, že jsi četl Bibli a že se k tomu chceš vrátit.“
A to taky dělal,
aby se v Božích očích vykoupil.
ÚNOR 1992
DUBEN 1994
V roce 1994 mi zavolal jeden přítel pastor, který žil v Milwaukee.
DAHMERŮV PASTOR
Řekl, že se chce nechat pokřtít jeden vězeň.
Řekl: „Na to si možná sedni. Jmenuje se Jeffrey Dahmer.“
Byl jsem z našeho setkání nervózní.
Nikdy předtím jsem ve vězení nebyl. Nikdy jsem nebyl u vraha.
Seděl jsem tam a říkal si:
„Páni, jsem tu s mužem, který zabil hodně mladíků.“
Když jsem viděl jeho ruce, říkal jsem si, jak jsou ve srovnání s mými malé.
S těma rukama škrtil lidi,
a přesto s ním teď mluvím jako s normálním člověkem.
Řekl jsem: „Ano, pokřtím tě.“
Zdálo se, že se mu opravdu ulevilo.
Řekl: „Bál jsem se, že řeknete, že jsem příliš zlý, hrozný a hříšný,
abych byl pokřtěn.“
DAHMER ŘÍKÁ, ŽE CÍTIL ZLO
Jeffa přivedli.
Ponořil jsem mu hlavu pod vodu.
Když se vynořil, řekl jsem: „Vítej do Boží rodiny.“
V den jeho křtu byl popraven John Wayne Gacy.
ŠEST DALŠÍCH TĚL SOUVISEJÍCÍCH S GACYM
Taky došlo k úplnému zatmění slunce.
Někteří se za tím snažili pochopit nějaký mystický význam.
Od té doby jsem se s ním stýkal jednou týdně na hodinu.
Šlo o prohloubení jeho víry,
pochopení jeho víry a pokračování na týdenní bázi.
Jeffrey Dahmer žije v tamté budově.
Disciplinární segregace dvě.
Má práci, zametá a umývá podlahy.
Úředníci doufají, že se nakonec sloučí s ostatními vězni.
Naposledy jsem ho viděl den před Díkůvzdáním.
Dal mi přání a podtrhl slovo „přítel“.
Zdálo se, že začíná chápat, co je přátelství.
Když byl rok ve vězení,
šla jsem ho navštívit.
Řekl: „Už to dál nejde. Nemůžu tu sedět na samotce.“
Řekl: „Když nemůžu komunikovat s lidmi, bude to horší než smrt.“
Řekl: „Řeknu si, aby mě dali k ostatním vězňům.“
A já na to: „Jeffrey, ne. To bude tvůj konec.
Protože všichni měli tak silné,
silné pohledy
a názory na tvoje činy.“
MILWAUCKÝ MASAKR
„Život už ztratilo dost lidí.“
Říkám ti, Wendy, myslím, že nebudu moct zachovat chladnou hlavu. Fakt.
Protože jsem vždycky byl někdo, kdo potřebuje mentální stimulaci.
A prostě mi chybí trpělivost.
Ten den se mi odcházelo těžce.
Řekla jsem mu: „Nedělej to, prosím.
To nepřežiješ.“
DUBEN 1994
28. LISTOPADU 1994
V listopadu 1994 měl ve vězení práci.
On a muž jménem Jesse Anderson měli za úkol uklidit skříňky v tělocvičně.
Christopher Scarver, kterého jsem před lety usvědčil z vraždy,
pracoval s ním.
Vzal z tělocvičny činku
a mlátil s ní Dahmera do hlavy.
Z vězení jsem dostal informaci,
že se útoku nebránil.
Ironií je, že když Dahmer poprvé zabil,
popadl nějaké vzpěračské náčiní,
kterým zabil Stevena Hickse.
Kruh se uzavřel.
Zabili ho do roku, co byl přemístěn mezi ostatní vězně.
Bylo překvapující, že žil tak dlouho.
VĚZEŇ ZABIL DAHMERA
Je tu s námi Dahmerův otec.
Prý jste byl v práci, když vám vaše žena volala, že váš syn je zraněn.
Co se stalo potom?
Zavolala mi a zasáhla mě zprávou,
že Jeff zemřel,
to ráno asi v deset hodin.
Nemohl jsem tomu uvěřit. Já…
Začal jsem vzlykat a třást se.
Hodně mě to rozrušilo.
Když s někým strávíte tolik dní, týdnů, měsíců, tak se prostě sblížíte.
NÁSILNÝ ŽIVOT, NÁSILNÁ SMRT
Někteří měli podezření, že se vězení zavázalo, že Dahmera popraví.
A guvernér, velmi moudře, nařídil komisi, aby to vyšetřila.
Toto vězení má tři tucty videomonitorů, elektronické ocelové dveře,
a přesto se 25letému Christopheru Scarverovi
podařilo vyhnout komplikovanému bezpečnostnímu systému.
Jeden šel telefonovat, druhý poslouchal hudbu.
Bylo absurdní, že kolem nikdo nebyl.
Dřív jsem pracoval ve vězení.
Sledovali jsme, jak se umývají, jak jedí a jak spí.
Sledovali jsme je na záchodě.
Kdykoli se pohnuli, byli jsme tam.
Dahmer byl jedním z nejslavnějších vězňů v západní polokouli.
Jak je možné, že mohli ve vězení popravit tak významného vězně?
Podle vyšetřování komise v tom nebyl zapleten žádný zločin.
Nešlo o spiknutí ani žádnou práci zevnitř, jak se zbavit Dahmera.
Dali mu dobrou, poctivou péči.
DAHMEROVA MATKA
Strážili ho. Znali možná nebezpečí.
Vězení za to nemůže.
Jeff, i když byl vrah, se nikdy nemohl bránit.
Neslavil jsem, když ho zabili.
Chápu, proč by někteří slavili, ale já jsem cítil jen smutek.
Smutný příběh se smutným koncem.
Jeffrey Dahmer byl velmi složitý člověk.
Byl to velmi trpící člověk, který se cítil bez duše, prázdný.
Napadlo tě, že je škoda zničit někoho, kdo naživu vypadá tak pěkně?
Jo, napadlo.
Cítil jsem, že je to…
škoda, že jsem je nemohl udržet déle, aniž bych je musel zabít.
Ale jiný způsob, jak je udržet a ovládat, jsem neznal.
Neměl jsem na výběr.
Cítil jsi nějaké emoce?
Cítil jsem velké…
obrovské výčitky svědomí.
Myslím, že Jeffrey nikdy nenašel
dost dobrou odpověď na to,
proč udělal to, co udělal.
Řekl: „Mluvil jsem s tolika forenzními doktory,
a kdyby mi jeden z nich mohl říct proč,
chtěl bych to vědět.“
Ale když zemřel, věděla jsem, že už to nikdy nezjistí.
Snadno se řekne, že je to zlé monstrum.
„Udělal to, protože je zlý.” „Je zlý, protože to udělal.”
To je nálepka, co se vydává za vysvětlení.
Pořád byly věci, které jsem o něm chtěla vědět
a o kterých jsem s ním chtěla mluvit.
Ztratili jsme příležitost studovat to, co ho hnalo.
Udělal hrozné, strašlivé věci,
ale jestli nemohl ovládat své chování,
pojďme zjistit, co se děje. Možná se můžeme všichni poučit.
Jeffreymu Dahmerovi to bylo jedno.
Neměl s nimi soucit.
Neměl žádné výčitky.
„DOUFÁM, ŽE MI BŮH ODPUSTIL“
Pokud vím, tak mu nikdy nebylo líto těch, kterým ublížil,
a za tu škodu, kterou způsobil.
Dahmerovým obětem byla poskytnuta jen malá pomoc.
A pozůstalým byla jejich ztráta vykompenzována jen málo.
Ale zbyl Dahmerův majetek, který byl z jeho bytu odvezen.
Tehdy soudce nařídil,
aby byly Dahmerovy věci, včetně jeho nástrojů smrti,
vydraženy na aukci.
A výtěžek rozdělen mezi rodiny obětí.
Filantrop všechno jménem obětí koupil.
Obchodník z Milwaukee Joe Zilber zahájil úsilí všechno koupit a zničit.
Zilber oslovil kolegy z byznysu, politiky a přední obyvatele z Milwaukee.
Společně vybrali 400 000 dolarů a všechny předměty koupili.
Jsou znepokojení z toho, že nastala taková situace,
kdy tyto hrozné předměty
šly na veřejnou aukci
tak viditelným a celosvětovým způsobem.
Předměty pak byly naloženy do popelářského vozu
a odvezeny na neznámou skládku
v Illinois.
Kvůli pár hodinám sexuálního potěšení vzal životy lidem,
kteří mu nic neudělali a vůči kterým necítil žádnou zášť.
Vzal jim život.
To je ta tragédie.
Doufám, že svět na Dahmera zapomene
a že se stane součástí odpadu dějin.
Všichni nájemníci v Apartmánech Oxford se sešli, aby se rozhodli, co dál.
A rozhodli jsme se, že už tam žít nechceme.
Uleví se mi, až tu budovu strhnou.
Duše a těla těch mladíků, kteří tu umřeli, budou odpočívat v pokoji.
Oxford bude zbourán s nadějí, že zdejší tragické vzpomínky budou navždy pohřbeny.
Co mnozí nazývají „symbol bolesti a nesmyslného násilí“,
už nebude tak viditelné jak pro Milwaukee,
tak pro rodiny obětí Jeffreyho Dahmera.
Chápu, že Milwaukee chce na tento případ zapomenout.
Myslím, že je důležité pochopit,
že existují lidé, kteří dělají ohavné věci.
Zlo je skutečné.
Jeffrey Dahmer nejenže zabil své oběti, ale ublížil komunitě.
Bolest z vražd Jeffreyho Dahmera Milwaukee ranila.
V televizi jsme viděli rodiny obětí.
Tu čtvrť jsme znali.
Tento případ odhalil rasové problémy
a různé předsudky
jak v policejním oddělení, tak v milwaucké komunitě.
Dahmer se sytil na tom, co šlo v naší komunitě bez povšimnutí.
Chránily ho instituce, které měly chránit ty nejslabší a nejzranitelnější.
Dahmer je lovil a policie je neochránila.
Jakkoli se z toho poučíme, nedá se to srovnat s tím, jak ty rodiny trpěly.
Ale nezahazujme to.
Je důležité to napravit.
Mluvit o tom způsobem, který dá obětem důstojnost.
Nemůžeme spravit to, co se stalo v roce 1991 a ještě předtím,
kdy začal zabíjet.
Co ale udělat můžete,
je přimět lidi o tom mluvit,
abychom nespadli do stejné pasti. Vrhnout na to světlo…
MÍSTO, KDE STÁLY APARTMÁNY OXFORD
…aby se každodenní zločin zastavil nebo zpomalil.
Chudoba, vysoká kriminalita,
nezájem o znevýhodněné…
Tohle bylo jeho pole působnosti, ve kterém operoval.
Aby se něco takového neopakovalo, musíme tyto otázky řešit…
ještě dnes.
Ta bolest a vzpomínka na to, co se stalo, tu bude vždycky.
Vždycky si budeme říkat „kdyby“.
Kde by byli teď?
Jaký by měli život? Vždycky vám budou chybět.
RAYMOND „CASH D“ SMITH 20. KVĚTNA 1990
Zlidštění těch,
kteří přišli o své životy
je důležité.
Je třeba si uvědomit, že každý z těchto mladíků
měl matku,
otce,
sestry a bratry,
kteří je milovali a kterým chybí.
RICHARD GUERRERO 27. BŘEZNA 1988
Jen se snažili dělat to,
co my všichni.
Přežít.
Žít a užívat si života, který dostali.
Měli život,
který milovali.
Myslím, že je důležité vyprávět jejich příběh.
Takhle si nikdo zemřít nezaslouží.
Překlad titulků: Leona Filipová