Brandvæsenet.
Kan du sende en ambulance til hjørnet af 25th og State?
Hvad er problemet?
Der er en nøgen ung dreng eller mand.
Han vakler, og folk prøver at hjælpe ham med at stå.
Han har intet tøj på. Han er hårdt såret.
-Er han vågen? -Han er ikke vågen.
De prøver at få ham til at gå, men han kan ikke se lige.
-Okay. -Når han rejser sig op, falder han.
-25th og State? -Ja.
-Okay. -Ensrettet. Okay. Farvel.
DEN 27. MAJ 1991 KLOKKEN 02:00
Det, der skete den aften, er utroligt.
Her er den nøgne unge mand uden for Dahmers boligblok.
Han havde intet tøj på.
To personer tilkaldte brandvæsenet og politiet.
Nogle af dem så, at der løb blod ud af hans endetarm.
Han havde skrabet knæet.
Han var tydeligvis fortumlet.
Hvorfor er denne dreng,
nøgen, blødende og uforståelig,
på Milwaukees gader?
EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Vi havde et indkøbscenter, Grand Avenue, og Jeffrey Dahmer var ofte i centret.
Vi så ham i madområdet
og vandrende frem og tilbage.
Han tog billeder af folk,
og han sagde:
"Du ligner en model. Skal jeg tage et billede af dig?"
DEN 26. MAJ 1991
SYV TIMER FØR NØDOPKALDET
Dahmer sad med en pizza og en øl,
da han så en tiltrækkende ung mand,
Konerak Sinthasomphone, gå forbi,
og han talte med ham.
Han tilbød den unge mand 50 dollar for at posere for billeder.
Og den unge mand
gik med til at tage til Dahmers lejlighed med ham.
I lejligheden giver Dahmer ham en drink
med den mængde Halcion, der kunne gøre
ham bevidstløs i et stykke tid.
Dahmer ville holde ofret i live, så længe han kunne.
I mine samtaler med ham
fortalte hr. Dahmer, at han ville have én, der var helt føjelig
og ville blive hos ham uden frygt for at gå.
Der var nogle, hvor jeg prøvede boreteknikken.
Og jeg borede også med ham.
Gjorde du?
Hvornår?
-Før betjentene kom eller efter? -Ja, før betjentene kom.
Jeffrey fortalte mig om Konerak…
DHAMERS FORSVARSADVOKAT
…og hvordan han justerede og ændrede sin metode
for at gøre ham til en zombie,
der faktisk levede.
Dahmer borede et hul i hans kranie,
indsprøjtede muriatsyre
og ventede på at se, om det lykkedes denne gang,
for de andre døde af den indsprøjtning.
Hvor langt tror du, du kom ind med boret?
-Helt ind til hjernen. -Fem-otte centimeter?
-Ja. -Og du gik lige ned?
-Ja. -Kom intet ud?
-Ingen væske? -Ingen væske, jeg kunne se.
Og heller ingen blødning.
Konerak kunne faktisk fungere i begrænset omfang.
Han var groggy.
Han var ikke død. Og han talte.
Jeg tænkte, jeg måske kunne beholde ham sådan.
Jeff fortalte ham, hvad han skulle gøre, og det virkede.
Men Jeff tog ikke højde for den kendsgerning,
at han måske løb ud af lejligheden.
Dahmer hentede sprut. Det skete ofte midt i forbrydelserne.
I dette tilfælde hentede han øl i en nærliggende bar.
Mens Dahmer henter øl,
benytter Konerak muligheden for at løbe ud af huset
og op ad gyden.
Så kigger en nabo ud af vinduet og ser ham.
Kvinderne ringer til politiet.
Politiet ankommer,
og Konerak sidder nu
med et tæppe rundt om sig på stedet.
Betjentene kommer over for at finde ud af, hvad der foregår.
Betjentene prøvede at udspørge Konerak.
Konerak kan ikke formidle sin side af historien, fordi han er blevet bedøvet.
Der var intet, der tydede på,
at der var et hul i hans hoved, som Dahmer stod bag.
Der flød intet blod fra det.
Og mens det foregik, kom Dahmer op ad gaden.
Nogle unge kvinder spurgte Konerak, "Hvad hedder du?" Han kunne ikke tale.
Så gik de imellem dem og sagde: "Hold dig væk fra ham."
To 18-årige sorte piger beskytter ham mod Dahmer.
Politiet lytter ikke til de piger.
De fik ikke engang deres navne.
De sagde, de ville anholde dem, hvis de blev ved med at tale.
Dahmer sagde: "Nej, han er min kæreste." Han begyndte at føre ham tilbage.
Dahmer tænkte, at som en hvid fyr
"kunne jeg fortælle betjentene min version af historien".
Jeg tror, at han troede det, fordi han vidste:
"Jeg er hvid og slipper af sted med det."
Jeffrey havde altid et hurtigt svar.
Det virkede naturligt for ham
at have evnen til at manipulere og komme ud af dårlige situationer.
Du har en nøgen fyr på gaden,
der laver lyde.
Politiet troede, han var plørefuld.
Så hvad gør de? De forlader ham ikke bare.
De fører ham ind et sikkert sted:
Lejligheden, hvorfra han kom.
Så de går ind i lejligheden.
Konerak sad på sofaen, som om det var hans hjem.
Koneraks tøj ligger i en lille bunke,
pænt lagt ned et sted i stuen.
Dahmer viste betjentene de fotografier, han tog af den unge mand,
og sagde, at det var hans elsker.
De siger: "Vi anholder ikke de to fyre for at være bøsser."
"Det sker ikke."
De efterlod Sinthasomphone på sofaen i Dahmers hjem
og tjekkede ikke soveværelset.
Betjentene vidste ikke, at i Dahmers soveværelse
lå liget af Tony Hughes
på sengen.
Politiet tog af sted, og kort efter
indsprøjtede Dahmer mere af syren
ind i hjernen på Konerak Sinthasomphone.
Hvad satte du i?
Med Konerak fyldte jeg en sprøjte med muriatsyre.
Jeg brugte syren igen i en mindre dosis,
men det var for meget, efter jeg sprøjtede den anden portion ind.
En af pigerne, der prøvede at beskytte Konerak,
fortalte sin mor, Glenda Cleveland, det.
DEN 27. MAJ 1991 KLOKKEN 02:31
-Milwaukee-politiet. -Ja…
En patruljevogn, nummer 50,
blev stoppet tidligere i aften. For omkring 15 minutter siden.
-Det var mig. -Hvad skete der?
Min datter og min niece så, hvad der foregik. Blev der gjort noget?
Nej. Det er en beruset kæreste
og en anden kæreste.
Hvor gammel var det barn?
-Det var ikke et barn. Han var voksen. -Er du sikker?
Jeg kan ikke gøre det mere klart. Det hele er klaret.
Sinthasomphone døde.
Han døde inden for en time, efter politiet gik.
Konerak Sinthasomphone
var 14 år og et af de yngste af Dahmers ofre.
DRAB: KONERAK SINTHASOMPHONE
Hvis de troede, han var i fare,
havde de aldrig ladet ham gå tilbage med Dahmer.
Politiet fik besked på at respektere homoseksuelle i Milwaukee.
Og de troede nok, de var respektfulde
og ikke føjede heteroseksuel partiskhed
til situationen.
Uanset hvad politiet gjorde,
så var det ikke nok.
Der er en række afroamerikanere,
der siger, at den unge mand er mindreårig,
og at han ikke lod til at være ved sine fulde fem.
Folk siger, de udførte deres arbejde og gjorde deres bedste.
Det er meget langt fra, hvad de skulle have gjort.
Havde de tjekket navnet, ville de se, han var prøveløsladt
for at overfalde en laotisk dreng…
SEKSUELT OVERGREB
…der viste sig at være Koneraks bror.
Hvordan sker det?
TRAGEDIE RAMMER FAMILIE
Jeffrey Dahmer ramte to gange,
for en af Koneraks brødre blev misbrugt af Dahmer for tre år siden.
Familien kom til Amerika for 11 år siden
med drømme om et bedre liv.
I stedet har Jeffrey Dahmer givet dem et grusomt mareridt.
Han sagde: "Det ligner næsten mere end et tilfælde."
Men det var noget,
der virkelig chokerede Jeff, da han hørte det.
Han var helt paf.
Det er forbløffende, at euroasiaterne er brødre. Utroligt.
Jeg kan ikke tro det.
Siger du, det er hans bror?
-Ved du, hvad han hed? -Nej.
Det gør jeg ikke.
Det er en rædsom tragedie for Sinthasomphone-familien.
Et sexovergrebsoffer
og et særskilt mordoffer i samme familie.
Det er svært at fatte, hvad familien gik igennem
takket være Jeffrey Dahmer.
MAJ 1991
JULI 1991
Efter Dahmer blev anholdt i juli '91,
var lokalsamfundet i oprør, da de fandt ud af,
at politiet havde givet Konerak tilbage til Dahmer.
Glenda Cleveland ringede til politistationen
igen og igen i den følgende uge.
Hun sagde: "Min datter så den dreng nøgen."
Hun mente, at han var blevet sexmisbrugt.
Jeg var en ung journalist på Sentinel, da Dahmer-sagen kom.
Én ville tale om Dahmer, og jeg sagde: "Jeg kan tale med dig."
Det var Glenda Cleveland.
DAHMERS NABO
Hun fortæller mig, at de prøvede at beskytte drengen,
og politiet ville ikke høre på dem.
Jeg ringede til en politichef.
Jeg forventede, han benægtede det, men nej.
De sagde: "Ja, sagen efterforskes."
Hvordan kunne politiet give ham drengen tilbage?
De gav minoritetsdrengen tilbage til Dahmer,
og de lyttede til den hvide mand frem for fem sorte vidner.
Jeg har konkluderet, at betjentene ikke…
POLITICHEF
…udførte deres pligter som krævet af reglerne
i Milwaukees politiafdeling.
De to betjente, John Balcerzak og Joe Gabrish,
blev fyret af Milwaukee-politiet.
TO BETJENTE FYRET I DAHMER-SAG
Det var uro i politiet. Byen var splittet.
Nogle støttede betjentene.
Vi står 100 procent bag vores betjente.
VERDENS BEDSTE
Mange hvide er ikke overbevist om,
at racisme er et problem i politiet.
De støtter politiet, selv om anklagerne tager til.
Jeg mener, at der udføres en ligelig og fair behandling
i hele samfundet af vores betjente.
Jeg tror ikke, at betjentene
traf et valg baseret på race
eller homofobi.
Det er klart, at betjentene begik en fejl,
men der var mange, Dahmer havde snydt.
Og han snød betjentene den aften.
Jeg er sikker på, at betjentene
har bearbejdet det mange gange.
VI STØTTER VORES POLITI LAD OS STØTTE DEM!
Folk har peget på radiotransmissionen fra betjentene
lige efter kontakten.
Den berusede, asiatiske, nøgne mand
blev returneret til sin ædru kæreste.
Det tager et øjeblik. Min partner bliver afluset på stationen.
Du hører betjente grine i baggrunden.
Det, de gjorde, var en travesti.
SERIEMORDER-SAG AFSLØRER DYBE MILWAUKEE-SPÆNDINGER
Det kommer tilbage til, hvordan vi ser på homoseksualitet.
Bøsser blev latterliggjort.
Men så gik de to betjente til retten
for at appellere deres fyringer.
Retten var enig med dem
og genindsatte dem med efterbetalt løn.
JOHN BALCERZAK ER EN GOD MAND
Konerak Sintasomphone-sagen
bragte Milwaukee i rampelyset.
Den fortalte dem meget om deres lokalsamfund.
Den fortalte dem meget om den politibeskyttelse,
de blev tilbudt.
Det var meget skræmmende.
JULI 1991
JUNI 1991
Efter hr. Dahmer dræbte den unge laotiske dreng,
hobede ligene sig op i hans lejlighed.
Dahmer dræbte yderligere fire personer.
I begyndelsen var der ni år mellem hans mord.
Så var det måneder. Efter Konerak var det uger.
En time før jeg skulle på arbejde,
prøvede jeg at beslutte, om jeg skulle kvæle ham nu
eller holde ham i live om natten.
Og jeg valgte det sidste og skippede arbejdet.
Jeg blev fyret den søndag.
Og det var dominobrikken.
Den første domino, der igangsatte kædereaktionen.
Han begyndte at drikke mere
og få det værre.
Jeg bemærkede, at jeg ikke så ham så ofte…
DAHMERS GENBO
…som før han mistede jobbet.
Jeg bankede på hans dør for at se til ham,
og jeg bemærkede, at dørspionen blev mørk.
Så blev den lys igen.
Jeg vidste, at han kom til døren,
og at han så mig.
Han vidste, det var mig, der bankede på,
og han åbnede ikke døren for mig.
Så jeg kom til den konklusion,
at han ville have mig til at gå.
Og det gjorde jeg.
Nogle af lægerne sagde, at han var alkoholiker.
Han var en vanedannende person.
Jeg tror, han havde den samme afhængighed af drab.
Efterhånden som det voksede og voksede,
havde han mere og mere brug for det.
Han nåede til et tidspunkt,
hvor han jævnligt skulle ud
og håndtere endnu en person
uden at skille sig af med de andre, han havde dræbt.
Da jeg sønderdelte ham i badekarret,
færdiggjorde jeg det ikke på én aften.
Jeg havde for travlt med at få det gjort.
Han blev så overvældet af det, han gjorde,
at han ikke længere havde kontrollen.
Han tog et brusebad med to personer i bunden af badekarret.
Jeg spurgte: "Hvorfor kom du ikke af med ligene før en ny?"
"Jeg kunne ikke. Jeg behøvede spændingen."
Det var vigtigt ikke at være dømmende,
og at jeg ikke bragte ham i en position,
der fik ham til ikke at tale.
Men at høre de grafiske detalje fra Jeffrey Dahmer…
JEG FJERNER RESTEN AF KØDET OG KOGER
…var en udfordring.
-Ophidsede det dig? -Ja.
Ja, bare at se indersiden.
Det voksede gennem tiden,
hvor det ikke bare var sex med et lig.
Det var at åbne ligets indvolde.
og dyrke sex
med personens indvolde.
Der var tidspunkter, hvor det var
meget svært at høre på,
og at lade, som om det ikke påvirker mig.
Jeg fik næsten problemer,
fordi lugten fik naboer til at reagere.
Jeg sov en nat,
og en rædselsfuld lugt vækkede mig ved 02:30-tiden om natten.
Jeg åbnede døren,
og jeg kunne se en dis.
Har du set en uhyggelig film, hvor du er på kirkegården,
og det her kommer op? Det var det, jeg så.
Jeg lukkede døren,
tog et håndklæde og dækkede bunden af døren.
Jeg gik tilbage i seng.
Da jeg vågnede, fortalte jeg min kone Pam om lugten,
og hun sagde: "Jeg finder ud af i dag, hvor den kommer fra."
Senere sagde hun: "Jeg snusede til dørhængslerne,
og lugten kommer fra Jeffs lejlighed."
Hun tog en liggestol og sad i vores lejlighed med døren åben
og ventede på, at Jeff kom hjem.
Da han kom hjem, konfronterede hun ham om lugten.
Og han sagde, at hans fryser ikke virkede,
og kødet rådnede i fryseren.
Så jeg spurgte ham:
"Har du ikke en garanti? Hvor længe har du haft den?"
Kom de og spurgte?
-Ja, det gjorde de. -Hvad skete der?
Jeg sagde, at fryseren ikke virkede.
Han brugte forskellige metoder til at beholde det, han kunne,
af de mænd, han fandt tiltrækkende.
Og det inkluderede at tage billeder af dem,
når de var bevidstløse eller døde,
og at fjerne dele af dem, som han opbevarede.
Og det inkluderede i sidste ende
en vis kannibalisering.
Udvalgte du, hvad du ville beholde? Hvordan udvalgte du det?
Kun de mest kødfulde dele.
Delene med mindst muligt fedt.
-Så biceps, lår, lårben? -Ja.
At spise ofre er en del af de meget forstyrrede tanker, der udviklede sig,
da hr. Dahmer opgav tanken om, at han kunne bekæmpe trangen til at dræbe.
DRAB OMFATTEDE KANNIBALISME
Der var diverse kropsdele, han overvejede at spise,
inklusive et menneskehjerte.
Så du fjernede hjertet og leveren,
og du bevarede dem og hans lår.
Hvad gjorde du med resten?
Jeg beholdt omkring 25 kilo. Resten røg i skraldespanden.
Hvor mange kilo tror du, du har spist?
Samlet set omkring
4,5 kilo.
På et tidspunkt drak han menneskeblod
og troede på sin forstyrrede måde, at det ville forbinde ham
med blodet fra de personer, han fortærede.
Hans tankegang var: "Hvis jeg indtager de sjæle,
vil de leve videre gennem mig."
Så et kig i fryseren tydede på, at du lige havde købt ind.
Det lignede kød fra supermarkedet.
Jeg frøs det ned et stykke tid.
Måske en måned.
Eller ikke så længe. Et par uger.
I guder. Jeg havde ingen anelse om,
at det her skete lige over for,
hvor vi boede.
Alle i bygningen følte sig snydt.
KROPSDELE SPREDT I LEJLIGHED
Vi følte alle, at Jeffrey Dahmer havde narret os.
MÅSKE OP TIL 12 LIG
Det er meget hårdt
at blive glad for én…
TRE HOVEDER, KROPSDELE FUNDET
…for så at finde ud af, at personen gav dig en dolk i ryggen.
Jeg troede, han var min ven.
Beboere i bygningen er i chok i aften.
De kan bare ikke tro,
at en så stor forbrydelse fandt sted ved siden af.
Racespørgsmålet i Jeffrey Dahmer-sagen kom op i dag,
fordi de fleste ofre var sorte,
og det skete i et stort set sort kvarter.
Racisme er nøglen, for den gennemgående ting,
ud over sex med liget, ud over antallet,
er det gennemgående,
at det var sorte, unge mænd.
Dahmer sagde, idealofret var en ung, atletisk, sort mand,
men hans første to ofre var hvide.
Han havde latinamerikanske ofre og asiatiske ofre.
Han var tiltrukket af farvede folk. Det var ikke hadforbrydelser.
Han prøvede at få et intimt forhold
med den type person, han var tiltrukket af.
Jeg ved ikke, hvad Dahmer tænkte på.
Var han racist? Hvad betyder det?
Han dræbte sorte.
Han dræbte farvede.
Han dræbte bøsser.
Efter min mening er det vigtige, at han dræbte
en masse mennesker, der stadig burde være i live i dag.
DEN 23. AUGUST 1991
DEN 30. JANUAR 1992
Med dagens teknologi sendes retssagen gennem det ydre rum
til andre lande på få sekunder.
Folk i England har sagt, at Jeffrey Dahmer
har sørget for, at Milwaukee ikke kun er berømt for øl.
Den bliver berømt for seriemordere.
Dahmer tilstod at have dræbt 17 personer.
Dahmer erklærede sig skyldig.
Spørgsmålet var nu, om han var rask eller sindssyg.
Dahmer sagde: "Ja, jeg myrdede, men jeg er sindssyg."
Retssagen var stor.
Den tiltrak mange journalister. Der var familiemedlemmer.
Det var nu det store show.
Michael McCann repræsenterede anklagemyndigheden.
Gerry Boyle var Dahmers forsvarsadvokat
og god til at argumentere over for en jury.
Jeg vidste, han blev en hård fyr.
Jeg kan stadig huske, hvordan det var at sidde med mediefolkene
i retsbygningen,
da vi ventede på Dahmers første fremmøde i retten.
Det var første gang, vi så personen.
Vi forventede måske Charles Manson,
men Dahmer var en flot fyr.
Han var stilfærdig.
Han lignede ikke en seriemorder.
Jeg tror, at Dahmers far håbede
på en vis forståelse for, at han gjorde det
på grund af en psykisk sygdom.
Lionel håbede, at retten kunne give Jeffrey den hjælp, han havde brug for.
Alle bedes rejse sig.
Retten i Milwaukee County er nu i gang. Den ærværdige Laurence C. Gram præsiderer.
Det var forsvaret, der skulle bevise sindssyge.
I sager om sindssyge begynder forsvaret.
Meget anderledes end den typiske bevisbyrde.
Jeg påtager mig ansvaret for
at bevise for jer,
at det her ikke var en ond mand.
Det var en syg mand.
Min pligt og mit mål var at bevise,
at han var sindssyg, da han begik de forbrydelser.
At når han dræbte nogen, var han psykisk syg.
Og det her er, hvad jeg ser vedrørende Jeffrey Dahmer
som et totalt menneske.
En person, der nyder fantasier, at bedøve
at have kranier i skabe, kannibalisme,
seksuelle lyster, at bore, zombier, nekrofili.
Fra en normal persons synspunkt…
SØNDERDELT OG KOGT
…var han sindssyg. Han var en kannibal. Han var seriemorder.
Men var han ud fra et kriminalretsligt synspunkt sindssyg?
Opfyldte han den juridiske definition? Det var et åbent spørgsmål.
Før en person kan erklæres juridisk sindssyg,
skal han lide af en psykisk sygdom eller mangel,
og de har ikke nok kapacitet
til at forstå forskellen mellem rigtigt og forkert.
Eller de kan ikke styre deres adfærd
i henhold til lovens krav.
Jeg tog til Chicago og fik Dr. Wahlstrom inddraget i sagen.
Den tiltaltes personlighedsstruktur,
hans underliggende måde at se verden og sig selv på,
er diagnosticeret og opfylder kriterierne for skizotypisk personlighedsforstyrrelse.
Hvad betyder det?
De har hektiske forsøg på at undgå ægte eller forestillet forladthed.
Og dette tilfælde
er det mest ekstreme eksempel på den form for hektiske forsøg.
Dahmer ville ikke have, at folk forlod ham.
De skulle blive hos ham.
Den følelse af forladthed kan forklare,
hvorfor han beholdt sine ofres kropsdele.
Han beholdt knoglerne og kranierne
og hænderne.
Jeff sagde, at det var til en helgengrav.
Jeg har en piedestal.
En sort piedestal.
Og jeg havde en sort, rund top ovenpå,
og jeg havde kranierne oven på den.
Det var bare et minde om
personerne. Et minde om dem alle.
Det var min egen, private lille verden.
Jeg havde fuld kontrol.
Det handler om den ultimative kontrol.
Det her er
billedet af det, han tegnede.
MALEDE SKELETTER MALEDE KRANIER
SORTE BORD RØGELSE
Som du ser her,
underskrev han det.
Følte du, at ved at beholde kranierne,
og hvis du havde fået den helgengrav,
så ville du have følt dig mindre ensom,
som om du havde selskab?
Jeg tror, det var min tankegang.
Jeffreys helgengrav handlede om magt og kontrol for ham.
Og at alle de træk, han kunne lide i hver af dem,
var nu noget, der var indarbejdet i hans eget liv.
Det var en bizar vildfarelse, at han troede, han kunne tage
ofrenes kranier og knogler
og skabe et magtcenter,
hvor han kunne få særlige kræfter.
Vi prøver at vinde et sindssyge-forsvar.
Han mistede kontrollen her.
Vi prøver at vise,
at han ikke længere havde rationelle tanker.
Jeg tror, han havde en psykisk sygdom, nekrofili,
en meget sjælden og mulig farlig psykiatrisk tilstand.
Det er et menneske med en forfærdelig psykiatrisk lidelse,
der kæmper hårdt for ikke at lade lidelsen
bringe ham til det punkt, hvor han skader andre.
Han tabte kampen. Min professionelle mening er,
at hr. Dahmer manglede evnen til at tilpasse sin adfærd
til lovens krav.
Men jeg mener, at de opfyldte de daværende lovpligtige krav
om et sindssyge-forsvar. Og det mener jeg stadig i dag.
Jeg blev kontaktet af distriktsadvokatens kontor
for at evaluere hr. Dahmer.
Ved alle drabene,
havde han evnen til ikke at dræbe.
Der var ingen kraft, der pressede ham til at dræbe.
Der var kun et ønske om
at tilbringe mere tid med ofret.
Hvis ofret frivilligt havde aftalt at blive hos ham,
ville han ikke have dræbt.
Det er et tegn på, at han kunne kontrollere sin adfærd.
Jeg mente ikke, Dahmer havde en psykisk sygdom
eller psykisk lidelse.
Vidste han, at det var forkert?
Jeg er sikker på, at han vidste, det var forkert.
Han sagde, at han vidste, det var forkert.
Hver eneste gang.
Han gjorde ting i forbindelse med alle drabstiltalerne
for at sikre sig, at han ikke blev fanget.
Herunder at installere falske overvågningskameraer
for at afholde folk fra at bryde ind, mens han var på arbejde.
Der var også bortskaffelse af beviser.
Han trak også gardinerne for, mens han sønderdelte lig.
De mange, mange skridt for at undgå en afsløring.
Og for at kunne dræbe
måtte han overvinde sine indre hæmninger ved at blive fuld.
Alle psykiaterne var enige om, at han var alkoholiker og nekrofil.
At han vidste, det var forkert. Men de var uenige om hans selvkontrol.
For mig skabte retssagen en masse angst.
Jeg sad ved siden af Jeff.
Når han havde spørgsmål, talte han med mig.
Wendy Patrickus spillede en vigtig rolle for at opbløde hans image.
Med en ung kvinde der så Jeffrey Dahmer mindre truende ud.
Det var en del af hensigten at vise juryen,
at Jeffrey Dahmer ikke var det monster, mange havde gjort ham til.
Jeg havde problemer undervejs, da jeg repræsenterede Jeffrey Dahmer.
Jeg modtog dødstrusler fra en række forskellige kilder.
Der var kun én gang, hvor jeg følte, at nogle af truslerne blev virkelige.
Da jeg var ude en aften, kom et af ofrets familiemedlemmer
efter mig med en poolkø,
fordi jeg repræsenterede Jeff.
Jeg sagde: "Det er bare et job. Jeg dræbte ikke din bror."
Hun kunne ikke eller ville ikke se forskel på de to.
Hun kom bare efter mig.
Det fik mig til at eskalere min bekymring
under retssagen,
så jeg blev meget hjemme på det tidspunkt.
Dahmers far og stedmor kom hver dag til retssagen.
Du kunne se, at retssagen tærede på dem.
Lægen sad i vidneskranken og citerede fra hans tilståelse…
SPISE EN DEL AF OFRENE
…og det var den mest forfærdelige information.
Du kunne se det på hans fars ansigt.
Og der sad Lionel Dahmer med Shari,
hans anden kone,
og kiggede bag sin søn, og han støttede sin søn.
RASK? SINDSSYG?
Retssagen varede to uger.
Han er ude af kontrol.
Han kunne ikke stoppe.
Han var et løbsk tog
på et vanvids-jernbanespor.
Det er ikke: "Rask eller sindssyg?"
Det er: "Beviste han med rimelig sikkerhed, at han var sindssyg?"
Hvis ikke, er svaret nej.
I behøver ikke erklære ham rask.
I bliver ikke bedt om at erklære ham rask.
I skal erklære:
"Beviste han med rimelig sikkerhed, at han var sindssyg?" Det er spørgsmålet.
Efter alle vidneudsagnene skulle juryen overveje det.
DAHMERS SKÆBNE I JURYS HÆNDER
Er Dahmer ikke skyldig på grund af psykisk sygdom?
Det skal juryen finde ud af.
Juryer og folk generelt er ofte bange for, når nogen ikke er strafferetligt ansvarlig
og ryger på en psykiatrisk institution, at de kommer ud og skader folk igen.
ET SPØRGSMÅL OM SINDSSYGE
Selv om behandlingen virker, mens du er på en psykiatrisk institution,
skal retten godkende, at du kommer ud i samfundet igen.
I en sag som hr. Dahmers er det meget usandsynligt,
at en ret ville lade ham gå tilbage til samfundet.
Få her ville vædde på deres beslutning.
De erklærer ham sindssyg.
De vil nok stemme for, at han er rask.
Hvad tror du, juryen vælger?
Aner det ikke.
Juryen begyndte fredag, og det var sent lørdag,
før de kom tilbage.
De så alle beviserne. De var fast besluttede.
I en stille retssal i Milwaukee i dag traf juryen sin beslutning
i en af de mest grusomme og mest fulgte drabsretssager
i moderne historie.
Dommen: Jeffrey Dahmer var rask,
da han dræbte og sønderlemmede mænd og drenge
i en grusom søgen efter selskab og seksuel tilfredsstillelse.
Det plagede mig.
Hvis en mand, der er optaget af sex med lig,
hvis en mand, der borer huller i menneskers hoveder
for at holde dem i live i en zombie-lignende tilstand,
ikke har en psykiatrisk lidelse,
så ved jeg ikke, hvad psykiatrisk sygdom indebærer.
Hvor mange personer skal du spise,
før de mener, du har en psykisk sygdom?
Jeg har ført sager i 38 år.
Jeg har ikke lyst til at feste.
Sytten personer døde.
Sytten familier knust og ødelagt.
Der er ikke plads til begejstring.
Men jeg havde været knust, hvis han kom tilbage
og erklærede ham sindssyg.
Dahmer reagerede ikke på at blive erklæret rask.
Ingen reaktion overhovedet.
Ingen.
Fru Dahmer, har De en kommentar?
Nej.
-Hr. Dahmer? -Nej.
Vi prøvede at tale med Dahmers farmor, Catherine, i morges,
men der er en besked på døren om,
at hun er for svag og for bekymret til at tale om sagen.
Hvad angår kendelsen, var den ikke overraskende.
DAHMER RASK
Men jeg tror, han var psykisk syg og behøvede hjælp.
DEN 17. FEBRUAR 1992
Hans ofres familier græd af lettelse
med den viden, at Dahmer ryger i fængsel frem for på en psykiatrisk institution.
Sagen mod Jeffrey Dahmer slutter i dag,
når han dømmes her til morgen i en retssal i Milwaukee.
Hvad forventer du med hensyn til Dahmers dom?
Først taler familien.
Hver familie har mulighed for at fortælle retten,
hvordan forbrydelsen påvirkede deres familie.
Jeg tror, vi vil se meget følelsesladede udsagn fra familien.
Jeg er Anthony Lee Sears' mor.
Og jeg ville bare vide…
Hvorfor skulle det være min søn?
Jeg vil takke juryen. Jeg vil takke Dem, dommer.
Og hold den mand væk fra gaden.
Jeg vil gerne sige til Jeffrey Dahmer, at han ikke kender smerten…
ANTHONY HUGHES' MOR
…tabet og den mentale tilstand, han bragte vores familie i.
Jeg vil aldrig se, at min mor skal gennemgå det igen!
Aldrig, Jeffrey!
Jeffrey, jeg hader dig, dit møgdyr!
Jeg hader dig!
Jeffrey er ude af kontrol!
Tir ikke mig, Jeffrey! Jeg slår dig fandeme ihjel!
Se på mig, møgdyr!
-Jeg kunne dræbe dig! -Tid til frokost.
Dræbe dig, dit møgdyr!
Hun gik igennem retssalen for at angribe ham.
Han bevarede kontrollen. Jeg troede, han ville rejse sig, men nej.
Han sad der bare. Det er Jeffrey Dahmer med stress.
Dommeren sagde til Jeffrey: "Vil du sige noget,
før jeg afsiger dommen?"
Det her har aldrig været et forsøg på at gå fri.
Jeg ville helt ærligt dø.
Jeg hadede ingen.
Jeg vidste, jeg var syg eller ond eller både og.
Nu tror jeg, at jeg var syg.
Jeg tager al skylden for det, jeg gjorde. Jeg sårede mange.
Jeg har såret min mor og far og stedmor.
Jeg elsker dem alle meget højt.
Jeg håber, de finder den samme fred, som jeg søger.
Dermed kunne dommeren afsige den hårdest mulige dom
i en delstat uden dødsstraf.
Dahmer blev dømt til 15 gange livsvarigt fængsel.
Ja!
De havde omsider noget at juble over for første gang,
siden familierne hørte om Jeffrey Dahmer og hans gerninger.
Livet går videre.
Måske vil det, jeg lærte i denne tragedie, hjælpe en anden.
Og jeg takker Gud for denne dom.
Dahmer genkendte Stevens billede og blev spurgt, hvordan han var så sikker.
Han sagde til politiet: "Du husker altid din første."
Han skal vide, at vi også husker vores første.
Der er ikke gået en dag uden at tænke på Steve.
DØDE DEN 18. JUNI 1978
Der er en følelse af afslutning, især for familierne,
der ventede i årevis på svar om deres sønner.
Det er en trist afslutning, men det er en afslutning.
COLUMBIA FÆNGSEL
Dahmer blev sendt til Columbia Fængsel i Wisconsin.
Jeg ved ikke, hvordan fængselssystemer er. Jeg forestiller mig et meget trist sted.
Jeg tænkte, at i fængslet
vil de måske lade mig gøre noget med at dyrke en plante.
Jeg har altid været interesseret i at dyrke planter.
Jeg havde planter i lejligheden.
Han blev selvmords-overvåget,
så han blev anbragt i en enecelle og ikke en fællescelle.
Han sagde: "Hvad kan jeg se frem til?"
Jeg sagde: "Der er mange ting, du kan gøre."
"Du sagde, du læste Bibelen,
og at du ville tilbage til den."
Så han gjorde de åbenlyse ting
for at prøve at forløse sig selv i Guds øjne.
FEBRUAR 1992
Jeg fik et opkald i 1994 fra en præsteven i Milwaukee.
DAHMERS PASTOR
Han sagde, at at en indsat ville døbes.
Han sagde: "Du vil nok sidde ned. Han hedder Jeffrey Dahmer."
Jeg var nervøs før mødet med ham.
Jeg havde aldrig været i et fængsel. Jeg havde aldrig besøgt en morder.
Jeg sad der og tænkte:
"Jeg er sammen med en fyr, der dræbte mange unge mænd."
Og jeg så på hans hænder.
Jeg fandt hans hænder små i forhold til mine.
Med de hænder kvalte han mænd,
og her taler jeg med ham, som om vi bare er normale mennesker.
Jeg sagde: "Ja, jeg døber dig."
Det lod til at gøre ham meget lettet.
"Jeg frygtede, du ville sige, jeg er for ond,
for forfærdelig og for modbydelig til at blive døbt."
Jeff blev ført ind.
Jeg førte hans hoved under vandet.
Da han kom op, sagde jeg: "Velkommen til Guds familie."
På dagen for hans dåb
blev John Wayne Gacy henrettet den samme dag.
SEKS NYE LIG KNYTTET TIL GACY
Der var også en fuld solformørkelse.
Nogle prøvede at læse en mystisk betydning ind i alt det.
Jeg mødte ham en gang om ugen i en times tid.
Det handlede om at vokse i hans tro
og forstå hans tro og så fortsætte hver uge.
Jeffrey Dahmer bor i den bygning.
Disciplinær Adskillelse To.
Han har et job. Han vasker og fejer gulve,
og fængselsledelsen håber, han senere kan blande sig med de andre.
Den sidste dag, jeg så ham, var dagen før Thanksgiving.
Han gav mig et kort og understregede ordet "ven".
Det viste, at han begyndte at forstå,
hvad venskab var, for første gang.
Da han havde været fængslet i et år,
besøgte jeg ham.
Han sagde: "Jeg kan ikke klare at sidde i isolation længere."
Han sagde: "Hvis jeg ikke kan interagere med andre,
så er det værre, end hvis jeg døde."
Han sagde: "Jeg bliver bedt om at komme ud blandt de andre."
Jeg sagde: "Jeffrey, nej. Så dør du hurtigt."
"Fordi alle havde meget markante syn på
og meninger om dine gerninger."
MILWAUKEE-MASSAKRE
"Vi behøver ikke flere dødsfald."
Wendy, jeg tror ikke, jeg kan bevare fornuften.
Det gør jeg ikke.
For jeg har altid været én,
der behøver stimulation, mental stimulation.
Og jeg har ikke den nødvendige tålmodighed.
Jeg havde svært ved at gå den dag.
Jeg sagde: "Gør det ikke."
"Du klarer det ikke."
DEN 28. NOVEMBER 1994
I november 1994, mens han var fængslet, var han på arbejde.
Han og en mand, Jesse Anderson,
fik til opgave at rengøre skabe i fitnesscentret.
Christopher Scarver, som vi fik dømt for mord
flere år tidligere, var det samme sted.
Han tog vægtstangen fra motionsrummet
og slog Dahmer på hovedet med det våben.
Mine oplysninger fra fængslet var,
at han ikke kæmpede imod.
Det ironiske i alt det her er, at den første gang, hr. Dahmer dræbte,
var, da han tog vægtløftningsudstyr
og dræbte Steven Hicks.
Ringen blev sluttet.
Det var inden for et år blandt de andre, at han blev dræbt.
Han levede overraskende længe.
DØDSØNSKE INDFRIET: INDSAT DRÆBER DAHMER
Dahmers far, Lionel, er her nu.
Du sagde, du var på arbejde,
da din kone ringede om din søns skade.
Hvad skete der så?
Hun ringede til mig med nyheden om,
at Jeff var død
den morgen ved 10-tiden.
Jeg kunne bare ikke tro det. Jeg…
Jeg begyndte at hulke og ryste.
Jeg var meget oprevet.
Du kan ikke undgå at knytte bånd,
når du bruger så mange dage, uger, måneder med dem.
VOLDELIGT LIV, VOLDSOM DØD
Der var mistanke om, at fængselssystemet ville henrette Dahmer,
og guvernøren var klog
og fik straks en kommission til at efterforske det.
Fængslet har tre dusin videomonitorer og elektroniske ståldøre,
men 25-årige Christopher Scarver
formåede angiveligt at omgå sikkerhedssystemet.
Den ene besvarede et opkald, den anden lyttede til musik.
Det var latterligt. Der var ingen.
Jeg arbejdede i fængslet.
Vi så dem bade. Vi så dem spise og sove.
Vi så dem tisse og lave.
Når de bevægede sig, var vi der.
Dahmer var en af de mest omtalte fanger på den vestlige halvkugle.
Hvordan kan en så prominent fange blive henrettet i fængslet?
Det blev undersøgt. Kommissionen sagde: "Ingen forbrydelse."
Der var ingen konspiration, ingen plan om at slippe af med Dahmer.
De har givet ham god og fair pleje.
DAHMERS BIOLOGISKE MOR
De har bevogtet ham. De kendte til farerne.
Det er ikke fængslets skyld.
Jeff var morder, men kunne ikke forsvare sig selv.
Jeg kunne ikke fejre, at han blev dræbt.
Jeg kan forstå, hvorfor nogle gør, men jeg følte kun bedrøvelse.
Trist historie, trist slutning.
Jeffrey Dahmer var en meget kompleks person.
Han var et individ, der led,
der følte sig sjælløs og følte sig tom.
Faldt det dig ind, at det virkede som spild at knuse én,
der så så godt ud, mens de stadig var i live?
Ja, det gjorde det.
Jeg følte, at det var
et spild, at jeg ikke kunne beholde dem længere uden at skulle dræbe dem,
men jeg havde ikke andre måder at få dem til at blive på
og til at kontrollere dem.
Jeg havde intet valg.
Følte du nogle følelser?
Jeg følte en masse…
En masse anger.
Jeg tror ikke, at Jeffrey nogensinde fandt et godt nok svar på,
hvorfor han gjorde, hvad han gjorde.
Han sagde: "Med alle de retsmedicinske læger, jeg taler med…"
"Hvis bare én af dem kunne give mig en grund."
"Jeg vil meget gerne vide det."
Men med hans død vidste jeg, at han aldrig finder ud af hvorfor.
Vi kan let sige, det er et ondt monster.
"Hvorfor gjorde han det?" "Fordi han er ond."
Det er en etiket forklædt som en forklaring.
Der var stadig ting, jeg ville vide om ham
og tale med ham om.
Det var et spild af en mulighed
for at studere, hvad der fik ham til at fungere.
Det var rædsomme, forfærdelige ting, han gjorde,
men hvis han ikke kunne kontrollere sin adfærd,
så lad os se, hvad der foregår. Måske kan vi lære noget.
Jeffrey Dahmer var ligeglad.
Han havde ingen sympati for dem.
Han havde ingen anger.
JEG HÅBER, GUD HAR TILGIVET MIG
Og så vidt jeg ved, gav det ham ingen kvaler at skade de folk
og forårsage al den skade.
Dahmers ofre fik ikke meget regres.
For de overlevende familiemedlemmer
var der meget lidt til at kompensere for deres tab.
Men det, der var tilbage, var Dahmers ejendele fra lejligheden.
En dommer beordrede,
at Dahmers ejendele, inklusive hans dødsinstrumenter,
skulle sælges til højestbydende.
Indtægterne skulle fordeles mellem ofrenes familier.
En filantrop købte alt på ofrenes vegne.
Milwaukee-forretningsmand Joe Zilber
ville købe det hele og destruere det.
Zilber kontaktede forretningsledere, politikere og prominente milwaukeeanere.
De samlede 400.000 dollar sammen og købte alle tingene.
De er kede af, at der skulle opstå en situation,
hvor de forfærdelige genstande
var på en offentlig auktion
på meget synlig vis
på verdensplan.
Genstandene blev læsset ind i en skraldevogn
og kørt til en unavngivet losseplads
i Illinois.
Han tog liv for et par timers seksuel nydelse
fra personer, der ikke gjorde ham ondt, og som han ikke havde noget imod.
Han tog deres liv.
Det er tragedien.
Jeg håber, at verden glemmer Dahmer,
og han bliver en del af historiens affald.
Alle lejerne i Oxford Apartments
holdt et møde for at beslutte, hvad vi ville gøre.
Og vi besluttede, at vi ikke ville bo der længere.
Det vil være en lettelse
at vide, at de unge mænd, der døde her,
får fred til deres sjæle og kroppe med nedrivningen.
Så Oxford bliver revet ned,
og håbet er, at de tragiske minder her kan begraves for evigt.
Hvad mange kalder et symbol på smerte og meningsløs vold
vil ikke længere være så synlig for Milwaukee
og Jeffrey Dahmer-ofrenes familier.
Jeg kan forstå, at Milwaukee vil lægge sagen bag sig.
Men det er vigtigt at forstå,
at der er folk derude, der gør forfærdelige ting.
Ondskab er ægte.
Jeffrey Dahmer dræbte ikke kun sine ofre.
Han sårede et lokalsamfund.
Smerten fra Jeffrey Dahmers drab sårede Milwaukee.
Familierne var folk, vi så i tv.
Kvarteret var et kvarter, vi kendte.
Det var en sag, der afslørede
mange racemæssige problemer,
en masse forskellige fordomme,
både i politiet og det samfund, der er Milwaukee.
Dahmer udnyttede det uopdagelige i vores samfund
og blev beskyttet af de institutioner, der skulle beskytte de svage og sårbare.
Han gik efter dem, og politiet beskyttede dem ikke.
Hvad end vi lærer, er det ikke familiernes lidelser værd.
Men lad os ikke smide det væk.
Det er vigtigt at gøre det rigtigt,
at tale om det på en måde, der giver ofrene værdighed.
Vi kan ikke gå tilbage og fikse det, der skete i 1991
og før det, da han begyndte at dræbe folk.
Men det, du kan gøre,
er at få folk til at tale om, hvad der skete,
så vi ikke falder i de samme fælder, og kaster lys over det…
DET TIDLIGERE LEJLIGHEDSOMRÅDE
…så den kriminalitet, vi ser dagligt, stopper eller sænker farten.
Fattigdommen, den høje kriminalitet,
vores ligegyldighed over for de dårligt stillede…
Alle de ting gav ham en legeplads at operere på.
For at forhindre, at det sker igen,
skal du tage fat på problemerne.
I dag.
Der vil altid være den smerte, mindet om det, der skete.
Vi har altid "hvad nu hvis".
Hvor ville de være nu?
Hvilket liv ville de have haft? Du vil altid savne den person.
RAYMOND "CASH D" SMITH DEN 20. MAJ 1990
At menneskeliggøre personerne,
der mistede livet,
er vigtigt.
At anerkende, at alle de unge mænd
havde en mor,
en far,
søstre og brødre,
der elsker dem og stadig savner dem.
RICHARD GUERRERO DEN 27. MARTS 1988
De prøvede bare at gøre,
hvad vi alle prøver at gøre.
At overleve.
At leve og nyde det liv, de havde fået.
De havde et liv,
som de elskede.
Det er vigtigt at fortælle deres historie.
Ingen fortjener at dø på den måde.
TIL MINDE OM:
Tekster af: Claus Christophersen