Brannvesenet.
Kan du sende en ambulanse til hjørnet av 25th og State?
Hva er problemet?
Det er en kliss naken ung gutt eller mann, eller noe.
Han er ute. Folk prøver å hjelpe ham å stå oppreist.
Han har ikke klær på. Han er alvorlig skadet.
-Er han våken? -Han er ikke våken.
De prøver å få ham til å gå, men han kan ikke se rett foran seg engang.
-Ok. -Når han reiser seg, så faller han ned.
-25th og State? -Ja.
-Greit. -Énveisgata. Ok. Ha det.
27. MAI 1991 02:00
Det som skjedde den kvelden var ufattelig.
Det var en ung, naken mann utenfor Dahmers leilighetsblokk.
Han hadde ingen klær på.
To personer tilkalte brannvesenet og politiet.
Noen av dem så at han hadde blod rennende ut av rektum.
Han hadde skrapt opp kneet.
Han var svimmel på grunn av noe.
Hvorfor er denne gutten,
som er naken, blødende og ute av stand til å uttrykke seg,
på gata i Milwaukee?
EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
VENN AV OFRE
og Jeffrey Dahmer var der hele tiden.
Vi så ham i mathallen, og så gikk han frem og tilbake på senteret.
Han tok bilder av folk.
Han sa: "Du ser ut som en modell. Vil du jeg skal ta bilde av deg?"
26. MAI 1991
7 TIMER FØR ANROPET TIL 911
Dahmer satt og spiste pizza og drakk øl
da han så en kjekk, ung mann,
Konerak Sinthasomphone, som han begynte å prate med.
Han tilbød den unge mannen 50 dollar for å posere for bilder.
Og den unge mannen sa ja til å bli med hjem til Dahmer.
I leiligheten ga Dahmer ham en drink
med en mengde Halcion som kunne gjøre ham bevisstløs en stund.
LØYTNANT DRAPASAVSNITTET, MILWAUKEE-POLITIET
Når jeg pratet med ham,
fortalte ham at han ville ha noen som var fullstendig medgjørlig,
som ville bli hos ham uten å ville dra.
Det var noen få jeg prøvde drillteknikken på.
Jeg drillet i ham også.
Gjorde du?
Når da?
-Før politiet kom eller etter? -Ja, før de kom.
Jeffrey fortalte meg om Konerak
og at han justerte metoden sin
for å gjøre ham til en zombie som faktisk var i live.
Dahmer drillet et hull i skallen hans, sprøytet inn saltsyre
og ventet for å se om han hadde lyktes denne gangen,
for de andre hadde dødd av innsprøytingen.
Hvor langt inn drillet du?
-Helt ned til hjernen. -Fem-sju centimeter?
-Ja. -Og du drillet rett ned?
-Ja. -Ingenting kom ut?
-Ingen væske? -Ikke som jeg kunne se.
Og ingen blødning heller.
Konerak kunne faktisk fungere til et visst punkt.
Han var svimmel og alt mulig.
Han var ikke død. Og han pratet.
Jeg trodde jeg kunne beholde ham slik.
Jeff ga ham beskjed om hva han skulle gjøre, og det funket.
Det Jeff ikke tenkte på, var at han kunne løpe ut av leiligheten.
Dahmer gikk ut for å kjøpe sprit. Han gjorde det ofte.
I dette tilfellet gikk han for å kjøpe øl på en bar i nærheten.
Mens Dahmer var ute for å kjøpe øl,
tok Konerak muligheten til å løpe ut av huset og inn i smuget.
Det var da en nabo så ham ut av vinduet sitt.
Kvinnen ringte politiet.
Politiet kom,
og Konerak satt da med et teppe rundt seg på stedet.
Politiet kom bort for å finne ut hva som hadde skjedd.
Politiet prøvde å utspørre Konerak.
Konerak kunne ikke kommunisere sin side av saken, for han var neddopet.
Det var ingenting som påviste
at det var et hull i hodet hans.
Det kom ikke blod ut.
Mens det foregikk, kom Dahmer opp gata.
Noen kvinner kom og spurte Konerak: "Hva heter du?" Han kunne ikke prate.
Det var da de kom mellom dem og sa: "Hold deg unna."
To 18 år gamle svarte jenter beskyttet ham fra Dahmer.
Politiet hørte ikke på disse jentene.
De ville ikke ta navnene deres.
De sa til dem at de ville arrestere dem om de fortsatte å prate.
Dahmer sa: "Nei, han er kjæresten min", og tok ham med seg tilbake.
Dahmer tenkte at som hvit,
så kunne han fortelle politiet sin side av saken.
Han trodde at siden han var hvit, så kunne han komme seg unna.
Jeffrey hadde alltid en rask respons.
Det virket naturlig for ham
å kunne manipulere folk og komme seg ut av dårlige situasjoner.
Du har en naken mann på gata som lager lyder.
Politiet trodde han var fullere enn en alke.
Så hva gjorde de? De gikk ikke bare fra ham.
De tok ham til et trygt sted, altså leiligheten han kom fra.
De går inn i leiligheten.
Konerak satt på sofaen som om han bodde der.
Klærne til Konerak lå i en haug, pent brettet et sted i stua.
Dahmer viste politiet bilder som han hadde tatt av den unge mannen
og sa at de var elskere.
De sa: "Vi skal ikke arrestere to menn for at de er homofile.
Det skjer ikke."
Så de gikk fra Sinthasomphone som satt på sofaen hos Dahmer
og så aldri inne på soverommet.
Lite visste betjentene at inne på soverommet,
så lå liket til Tony Hughes bare på senga.
Politiet dro, og kort tid etter
sprøytet Dahmer inn mer syre inn i hjernen til Konerak Sinthasomphone.
Hva puttet du oppi?
Jeg fylte en sprøyte med saltsyre.
Jeg brukte en mindre dose,
men det ble for mye den andre gangen.
En av jentene som prøvde å beskytte Konerak
sa det til sin mor, Glenda Cleveland.
27. MAI 1991 02:31
-Milwaukee-politiet. -Ja…
Det var en politibil, nummer 50,
som ble stoppet i kveld, rundt et kvarter siden.
-Det var meg. -Hva skjedde?
Datteren min og niesen min
var vitner til det som skjedde. Ble noe gjort?
Niks. Det var en beruset kjæreste av en annen kjæreste.
Hvor gammelt var barnet?
-Det var ikke et barn. Det var en voksen. -Er du sikker?
Jeg kan ikke si det mer tydelig. Det er ferdig.
Sinthasomphone døde.
Han døde innen en time etter at politiet dro.
Konerak Sinthasomphone
var 14 år gammel og en av Dahmers yngste ofre.
DRAP: KONERAK SINTHASOMPHONE
Om de mente at han var i fare,
hadde de aldri latt ham gå tilbake med Dahmer.
Politiet ble bedt om å vise respekt for det homofile miljøet i Milwaukee.
De trodde nok at de viste respekt
og ikke var fordomsfulle i situasjonen.
Hva enn politiet gjorde, så var det ikke nok.
Du har et antall afrikansk-amerikanere
som sa at den unge mannen var mindreårig
og at han ikke virket ved sine fulle fem.
Folk sa at de gjorde jobben sin så godt de kunne.
Det er langt unna det de burde ha gjort.
Om de søkte ham opp, hadde de sett at han var ute på prøve
for å forgripe seg på en laotisk gutt…
SEKSUELT OVERGREP
…som viste seg å være Koneraks bror.
Hvordan skjer det?
TRAGEDIE
En av brødrene til Konerak
hadde blitt overfalt av Dahmer for tre år siden.
Familien kom til USA for 11 år siden med drømmer om et bedre liv.
I stedet ga Dahmer dem et grusomt mareritt.
Han sa: "Det er nesten mer enn en tilfeldighet."
Men det sjokkerte Jeff da han hørte det.
Han fikk hakeslepp.
Det er utrolig at eurasierne var brødre. Det er ufattelig.
Jeg kan ikke tro det.
Sier du at det er broren hans?
-Vet du hva han het? -Nei. Det gjør jeg ikke.
Det er en grusom tragedie for Sinthasomphone-familien.
Et offer for seksuelt overgrep og et separat drapsoffer i samme familie.
Det er vanskelig å fatte hva den familien har gjennomgått på grunn av Dahmer.
MAI 1991
JULI 1991
Etter at Dahmer ble pågrepet i juli 1991
gikk lokalsamfunnet i harnisk da de fant ut
at politiet hadde gitt Konerak tilbake til Dahmer.
Glenda Cleveland ringte politiet igjen og igjen over den neste uken.
Hun sa: "Datteren min så gutten naken".
Hun trodde han hadde vært seksuelt misbrukt.
Jeg var reporter for Sentinel da saken om Dahmer kom ut.
Noen ville prate om Dahmer, og jeg sa: "Jeg kan prate med dere."
Det var Glenda Cleveland.
Hun sier at de hadde prøvd å beskytte denne gutten,
og at politiet ikke hørte etter.
Jeg ringte en kaptein på stasjonen.
Jeg trodde han ville nekte for det, men de gjorde ikke det.
De sa: "Ja, saken blir gransket."
Hvordan kunne politiet gi gutten tilbake til ham?
De ga den mindreårige gutten tilbake til Dahmer,
men de tok ordet til en hvit mann over fem svarte vitner.
Politiet har mislyktes…
POLITISJEF
…i å gjennomføre sin plikt etter lovene og reglene
i Milwaukee-politiet.
De to betjentene, John Balcerzak og Joe Gabrish,
fikk sparken fra Milwaukee-politiet.
2 BETJENTER FÅR SPARKEN
Det var furore i politiavdelingen. Byen var delt.
Noen støttet betjentene.
Vi står bak våre betjenter 100 %.
VERDENS BESTE
De fleste hvite var ikke overbevist om at rasisme var problemet.
De sto bak politiet, selv om anklagene økte.
Jeg føler at det var likeverdig og rettferdig behandling gjort
av våre politibetjenter i nærmiljøet.
Jeg tror ikke at betjentene
tok en avgjørelse basert på rase eller homofobi.
I ettertid vet vi at de begikk en feil,
men Dahmer hadde lurt mange.
Og han lurte politiet den kvelden.
Jeg er sikker på at de betjentene har satt spørsmål ved det mange ganger.
VI STØTTER POLITIET VÅRT
Folk har utpekt radiosamtalen til betjentene
rett etter sammenstøtet.
Den berusede asiatiske nakne gutten
ble levert tilbake til hans edru kjæreste.
Gi oss litt tid. Partneren min må bare ta lusekur på stasjonen.
Du hører politiet le i bakgrunnen.
Jeg mener det de gjorde var latterlig.
SERIEMORDERSAK AVSLØRER DYP ANSPENTHET I MILWAUKEE
Det går tilbake til roten av hvordan vi ser på homofili.
Homofile ble ledd av.
Men så gikk de to betjentene i retten for å anke avskjedigelsen.
Retten var enig med dem,
og fikk dem ansatt igjen med etterbetaling.
BALCERZAK ER EN GOD MANN
Konerak Sinthasomphone-saken belyste noe i Milwaukee.
Det sa dem mye om deres nærmiljø.
Det sa dem mye om politibeskyttelsen som de fikk tilbud om.
Det var en skremmende episode.
JULI 1991
JUNI 1991
Etter at Dahmer drepte den unge laotiske gutten,
hopet likene seg opp i leiligheten hans.
Dahmer drepte fire mennesker til.
Først gikk det ni år mellom drapene.
Så gikk det måneder. Etter Konerak så gikk det uker.
En time før jeg måtte på jobb
prøvde jeg å se om jeg skulle kvele ham da
eller holde ham i live gjennom natten.
Jeg valgte det siste og kom ikke på jobb.
Jeg fikk sparken den søndagen.
Det var da dominobrikkene falt.
Den første dominobrikken som startet hele kjedereaksjonen.
OXFORD-LEILIGHETENE
Han begynte å drikke mer og gå ned i en spiral.
Jeg merket at jeg ikke så ham
så ofte som før han mistet jobben.
Jeg banket på hos ham for å sjekke hvordan det gikk,
og jeg merket at kikkhullet ble mørkt.
Så ble det lyst igjen.
Jeg visste at han kom til døren, og at han så meg.
Han visste det var jeg som banket på, og han åpnet ikke for meg.
Så jeg tenkte bare at han ville at jeg skulle gå min vei.
Noe jeg gjorde.
Et par av legene sa at han var alkoholiker.
Han ble lett avhengig.
Jeg tror han var avhengig av drapene.
Mens den avhengigheten vokste, og han trengte det mer og mer.
Han kom til et punkt
der han konstant måtte gå ut
for å finne enda et individ,
og ikke kvitte seg med de andre han hadde drept.
Mens jeg skar ham opp i badekaret,
så ble jeg ikke ferdig på én natt.
Jeg hadde det for travelt.
Han ble så overveldet av det han gjorde
at han ikke hadde kontroll mer.
Han dusjet med to personer som lå i badekaret.
Jeg spurte: "Hvorfor kvittet du deg ikke med likene først?"
Han sa: "Jeg trengte spenningen."
Det var viktig at jeg ikke var dømmende, og at jeg ikke gjorde noe
som gjorde at han sluttet å prate.
Men å høre i detalj fra Jeffrey Dahmer…
JEG REV AV RESTEN AV KJØTTET
…var utfordrende.
-Var det spennende? -Ja.
Ja, bare det å se på innsiden.
Det vokste over tid
der det ikke var nok å ha sex med et lik,
men det var det å åpne kroppen
og ha sex der og da med innvollene til personen.
Noen ganger var det veldig vanskelig å høre på
og late som at det ikke påvirket meg.
Jeg ble nesten oppdaget
fordi lukten vekket mistanke hos naboene.
En natt sov jeg,
og en forferdelig lukt vekket meg rundt halv tre på natta.
Jeg åpnet døren og så en tåke.
Du vet skrekkfilmer på kirkegårder
med den tåken? Det var det jeg så.
Jeg lukket døren, tok et håndkle og dekket åpningen nederst i døren.
Så la jeg meg igjen.
Da jeg våknet, fortalte jeg kona mi Pam om lukten,
og hun sa: "Jeg skal finne ut i dag hvor den kommer fra."
Senere sa hun:
"Jeg luktet på dørhåndtakene, og lukten kommer fra Jeffs leilighet."
Hun tok en hagestol og satt i leiligheten vår med døren åpen
og ventet på Jeff.
Da han kom hjem, spurte hun ham om lukten.
Han sa at fryseren hadde sluttet å virke, og at kjøttet hadde fordervet i fryseren.
Så jeg spurte ham:
"Har du ikke garanti på den? Hvor lenge har du hatt den?"
Kom de og spurte?
-Ja. -Hva skjedde?
Jeg sa at fryseren sluttet å virke.
Han brukte flere metoder for å beholde det han kunne
av de mennene han syntes var kjekke.
Det inkluderte å ta bilder av dem
mens de var bevisstløse eller døde,
og fjerne deler av dem som han ville bevare.
Det inkluderte omsider noe kannibalisme.
Valgte du hva du ville beholde? Hvordan valgte du det?
Bare det som hadde mest kjøtt.
Delene med minst fett.
-Så bicepsen, lårene, leggene? -Ja.
Å spise ofrene er en del av en forstyrret tankegang som utviklet seg
når Mr. Dahmer ga opp tanken på at han kunne kjempe imot trangen til å drepe.
DRAP INVOLVERTE KANNIBALISME
Det var flere kroppsdeler han vurderte å spise, inkludert hjertet.
Så du tok ut hjertet og leveren og bevarte det og låret.
Hva gjorde du med resten?
Jeg beholdt rundt 23 kilo. Resten gikk i søpla.
Hvor mange kilo tror du at du hadde spist?
Rundt…
…fire og en halv.
På et tidspunkt drakk han blod,
fordi han tenkte at det ville gi ham kontakt
med blodet til den personen.
Han tenkte: "Om jeg fortærer disse sjelene,
så vil de leve gjennom meg."
Om noen så i fryseren, så det bare ut som mat.
Det så ut som kjøtt fra butikken.
Jeg frøs det ned en stund.
Kanskje i en måned.
Ikke så lenge. Et par uker.
Herregud. Jeg ante ikke at dette skjedde rett over gangen
fra der vi bodde.
Alle i bygget følte seg lurt.
KROPPSDELER I LEILIGHET
Vi følte at Jeffrey Dahmer hadde lurt oss.
KAN VÆRE OPP TIL 12 LIK
Det er vanskelig å bli glad i noen
og finne ut at den personen hadde en kniv i ryggen din.
Jeg trodde han var en venn.
Folk som bor i bygget er helt sjokkert i kveld.
De kan ikke tro
at en så alvorlig forbrytelse foregikk i naboboligen.
Spørsmålet om rase i Dahmer-saken ble reist i dag,
siden de fleste ofrene var svarte og det skjedde i et svart nabolag.
Rasisme er nøkkelen her.
Utover sex med likene og antallet ofre,
så er det det at de var svarte, unge menn.
Dahmer sa at hans ideelle offer var en ung, atletisk svart mann,
men hans to første ofre var hvite.
Han hadde latinamerikanske ofre og asiatiske ofre.
Han var tiltrukket av fargede folk. Dette var ikke hatkriminalitet.
Han prøvde å være intim
med de personene som han var tiltrukket av.
Jeg vet ikke hva Dahmer tenkte.
DRAP: EDWARD SMITH
Var han rasist? Hvem bryr seg?
Han drepte svarte.
Han drepte fargede.
Han drepte homofile.
Det viktigste er at han tok livet
til mange som burde levd i dag.
30. JANUAR 1992
Med dagens teknologi vil rettssaken sendes ut i verdensrommet
til andre land på få sekunder.
Folk i England har sagt at Jeffrey Dahmer
sørget for at Milwaukee ikke bare var berømt for øl.
Det blir nå berømt for seriemordere.
Dahmer innrømte å ha drept 17 mennesker til sammen.
Dahmer erklærte seg skyldig.
Det eneste problemet nå var å avgjøre om han var sinnsfrisk.
Dahmer sa: "Ja, jeg drepte dem, men jeg er gal."
Rettssaken var en stor hendelse.
Mange reportere kom. Familiemedlemmer var der.
Det var et stort show.
Michael McCann var statsadvokaten som ledet rettssaken for staten.
Gerry Boyle var Dahmers forsvarsadvokat
og god til å levere argumenter for juryen.
Jeg visste han var tøff.
Jeg husker hvordan det var å sitte med andre medier
i rettssalen da vi ventet på at Dahmer skulle dukke opp.
Det ville bli første gangen vi ville se ham i levende live.
Vi forventet kanskje en Charles Manson,
men Dahmer var kjekk.
Han var forsiktig.
Han så ikke ut som en seriemorder.
Jeg tror Dahmers far håpte
at folk ville forstå at han gjorde dette
på grunn av et mentalt helseproblem.
Lionel håpte at retten kunne gi Jeffrey hjelpen han trengte.
Alle kan reise seg.
Kretsdomstolen, avdeling 33, i Milwaukee fylke er nå i gang,
med ærede Laurence C. Gram som ordstyrer.
Det var forsvaret som måtte bevise at han var gal.
I slike saker så starter forsvaret med argumentene.
Veldig annerledes enn ellers.
Jeg godtar ansvaret
for å bevise for dere
at dette ikke var en ond mann.
Dette var en syk mann.
Min plikt og mitt mål var å bevise
at han var gal da han begikk disse forbrytelsene.
At når han drepte noen, så led han av en psykisk lidelse.
Og det er det jeg ser om Jeffrey Dahmer
som et menneske.
En person som liker fantasi, dop,
beholde skaller, kannibalisme,
seksuelle lyster, drilling, å lage zombier og nekrofili.
Et gjennomsnittlig menneske mente nok…
OPPSKÅRET OG KOKT
…at han var gal. Han var kannibal. Han var en seriemorder.
Men kunne han kriminelt sett bli regnet som gal?
Oppfylte han kriteriene? Det var et åpent spørsmål.
Før en person kan regnes som gal,
må han ha en psykisk lidelse eller en defekt
og mangle evnen til å forstå forskjellen på rett og galt.
Eller så klarer de ikke å følge loven.
Jeg dro til Chicago og fikk dr. Wahlstrom med på å vurdere saken.
Den tiltaltes personlighetsstruktur
og måten han ser på verden og seg selv på
er diagnostisert og oppfyller kriteriene
for schizotypiske og "borderline"-personlighetsforstyrrelser.
Si hva det betyr.
De gjør desperate forsøk på å unngå ekte eller tenkte tilfeller av å bli forlatt.
I dette tilfellet
er det det mest ekstreme eksemplet på disse forsøkene.
Dahmer ville ikke at folk skulle forlate ham,
men at de skulle bli.
Følelsen av å bli forlatt kan forklare
hvorfor han beholdt kroppsdeler.
Han sparte på beina, hodeskallene og hendene.
Jeff sa at det var til et helgenskrin.
Jeg har en pidestall.
En sort pidestall.
Så hadde den et sort, rundt lokk,
og jeg hadde skallene oppå den og rundt den.
Det var til minne om
de menneskene. En suvenir fra hver av dem.
Det var min egen private lille verden.
Jeg hadde total kontroll.
Det er den mest ultimate kontrollen du kan ha.
Dette er faktisk bildet av det han tegnet.
MALTE SKJELETT MALTE HODESKALLER
SORT BORD RØKELSE
Som du ser her, skrev han under her.
Følte du at ved å beholde skallene,
og om du faktisk bygget helgenskrinet,
at du ville føle deg mindre ensom,
som om du hadde selskap?
Jeg tror det er det jeg må ha tenkt.
Jeffrey som bygget skrinet handlet om makt og kontroll.
Alle de delene ved ofrene som han likte
var noe som han nå vevde inn i sitt eget liv.
Det var en merkelig vrangforestilling at han kunne ta
hodeskallene og beina til ofre
og skape et maktsentrum
der han kunne få spesielle evner.
Vi prøvde å erklære ham gal.
Det var der han mistet kontroll.
Vi prøvde å vise at han ikke tenkte rasjonelt mer.
Jeg tror han hadde en psykisk lidelse, nekrofili,
en sjelden og potensielt farlig psykisk lidelse.
Dette er et menneske med en forferdelig psykisk lidelse
som slet veldig hardt med å ikke la lidelsen
føre ham til å skade andre.
Han tapte den kampen. Etter min profesjonelle mening
manglet Mr. Dahmer evnen til å tilpasse sin adferd
til det loven krevde av ham.
Men jeg tror at de oppfylte kravene
for å erklære ham gal. Jeg tror det fortsatt i dag.
Jeg ble bedt av statsadvokaten om å evaluere Mr. Dahmer.
Da drapene skjedde, hadde han evnen til å ikke gjøre det.
Det var ingenting som tvang ham til å drepe.
Det var kun en lyst til å tilbringe mer tid med offeret.
Om offeret ble hos ham frivillig, så hadde han ikke drept.
Det er en indikasjon på at han kunne kontrollere adferden sin.
Jeg tror ikke at Dahmer hadde en psykisk lidelse eller sykdom.
Visste han at det var galt?
Jeg er sikker på at han visste det.
Han sa han visste det var galt da.
Hvert eneste drap.
Han tok forholdsregler for hvert eneste drap
for å sørge for at han ikke ble tatt.
Det var inkludert falske sikkerhetskameraer
for å skremme folk fra å bryte seg inn mens han var på jobb.
Det var inkludert bevishåndtering.
Det inkluderte å trekke for gardinene mens han skar opp kroppene.
De mange, mange stegene mot å unngå å bli oppdaget.
Og for å kunne drepe
måtte han overkomme hemningen mot det ved å bli full.
Alle psykiaterne var enige om at han var alkoholiker og nekrofil.
Han visste at det var gal, men var ikke enig i at han ikke hadde kontroll.
Rettssaken var veldig vanskelig for meg.
Jeg satt ved siden av Jeff.
Når han lurte på noe, så spurte han meg.
Wendy Patrickus spilte en rolle i å myke opp synet på Dahmer.
En ung kvinne ved siden av gjorde Dahmer mindre truende.
Det var intensjonen å vise juryen
at Dahmer ikke var det monstret som folk fremstilte ham som.
Jeg fikk problemer av å representere Dahmer.
Jeg fikk drapstrusler fra en rekke forskjellige kilder.
Det var bare én gang at noen av truslene ble virkelige.
Familien til ett av ofrene
kom etter meg med en biljardkølle fordi jeg representerte Jeff.
Jeg sa: "Du må forstå at det bare er en jobb. Jeg drepte ikke broren din."
Hun klarte ikke å se forskjellen.
Hun bare kom etter meg.
Da økte bekymringen min
under rettssaken, og jeg ble stort sett værende hjemme.
Dahmers far og stemor kom til rettssaken hver dag.
Du så at det påvirket dem tungt.
Legen leste opp sitater fra tilståelsen…
SPISER DELER AV OFRENE
…og det var helt forferdelig informasjon.
Du så det på faren.
Lionel Dahmer satt med Shari, sin andre kone,
og så forbi sønnen sin bakfra.
SINNSFRISK? GAL?
Rettssaken pågikk i to uker.
Han er ute av kontroll.
Han kunne ikke stoppe.
Han var et løpende tog
på sporet av galskap.
Det er ikke hvorvidt han er gal.
Det er heller om han kunne bevise at han var gal.
Hvis ikke, er svaret nei.
Dere må ikke finne ut om han var frisk. Dere blir ikke spurt om han var frisk.
Dere blir bedt om å finne ut om han beviste at han var gal.
Det er oppgaven deres.
Etter vitneutsagnene gikk juryen for å diskutere.
Er Dahmer ikke skyldig på grunn av en psykisk lidelse?
Det er det juryen må finne ut av.
Juryer og folk generelt tenker ofte på
om noen blir erklært ikke ansvarlig og blir sendt til en psykiatrisk avdeling,
om de da vil skade folk igjen.
ET SPØRSMÅL OM TILREGNELIGHET
Selv om du får god behandling på en psykiatrisk avdeling,
så må retten godkjenne at du går tilbake til samfunnet.
I Dahmers tilfelle er det høyst usannsynlig
at retten ville ha godkjent det.
Få hadde veddet på avgjørelsen de ville ta.
De vil regne ham som gal.
De vil stemme på at han er frisk.
Hvordan tror du det går?
Aner ikke.
De gikk til juryen på en fredag, og så kom de tilbake sent på lørdag.
De så på alle bevisene. De var helt sikre på kjennelsen.
I en stille rettssal i Milwaukee i dag har juryen tatt en avgjørelse
i en av de mest grusomme og etterfulgte drapsrettssakene i nyere historie.
Kjennelsen. Dahmer var tilregnelig
da han drepte og skar opp menn og gutter
i en grusom søken etter selskap og seksuell tilfredsstillelse.
Det bekymret meg.
Om en mann som ville ha sex med lik,
en som driller hull i hodet på folk
for å holde liv i dem som zombier
ikke har en psykisk lidelse,
så vet jeg ikke hva vi mener med psykisk lidelse.
Hvor mange folk må en spise
før noen mener at de er sinnssyke?
Jeg har dømt saker i 38 år.
Jeg føler ikke for å feire.
Sytten mennesker døde.
Sytten familier, knust og ødelagt.
Det er ikke rom for glede.
Men jeg hadde blitt knust om juryen hadde bestemt at han var gal.
Dahmer reagerte ikke på at han ble erklært tilregnelig.
Ingen reaksjon overhodet.
Ingen.
Ms. Dahmer, har du en kommentar?
Nei.
-Mr. Dahmer? -Nei.
Vi prøvde å prate med Dahmers bestemor den morgenen,
men de hadde hengt opp en lapp
der det sto at hun er for svak til å prate om saken.
Kjennelsen var ikke særlig overraskende.
DAHMER TILREGNELIG
Men jeg tror han var syk og trengte hjelp.
17. FEBRUAR 1992
Familiene til ofrene gråt av lettelse
med viten om at Dahmer trolig må i fengsel og ikke på en psykiatrisk avdeling.
Saken om Dahmer blir avsluttet i dag,
når han får en dom i en rettssal i Milwaukee.
Hva forventer du at skjer med tanke på dommen til Dahmer?
Vi får familiene til å uttale seg. Hver familie får uttrykke for retten
hva dette har gjort med familien.
Jeg tror vi får se veldig sterke uttalelser fra familiene.
Jeg er moren til Anthony Lee Sears.
Jeg ville bare vite…
MOREN TIL TONY SEARS
…hvorfor det måtte være min sønn?
Jeg vil takke juryen og dommeren.
Bare hold denne mannen vekk fra gatene.
Jeg vil si til Jeffrey Dahmer at han ikke forstår smerten…
MOREN TIL ANTHONY HUGHES
…tapet og sinnstilstanden som han har brakt over familien vår.
Jeg vil ikke se moren min gå gjennom dette igjen!
Aldri, Jeffrey.
Jeffrey, jeg hater deg, din jævel!
Jeg hater deg!
Jeffrey er ute av kontroll!
Ikke kødd med meg! Jeg dreper deg, for faen!
Se på meg, jævel!
-Jeg kunne drept deg! -Lunsj og pause.
Drepe deg for faen, din jævel!
Hun løp over rettssalen for å angripe ham.
Han beholdt fatningen.
Jeg trodde han ville hoppe opp,
men han bare satt der. Det er Jeffrey Dahmer under stress.
Dommeren sa: "Er det noe du vil si før jeg gir deg dommen?"
Dette gjaldt aldri å bli fri.
Jeg ønsket å dø.
Jeg hatet ingen.
Jeg visste jeg var syk eller ond eller begge deler.
Nå tror jeg at jeg var syk.
Jeg tar ansvar for alt jeg har gjort. Jeg har såret mange.
Jeg såret min mor og far og stemor.
Jeg er så glad i dem.
Jeg håper de finner den freden jeg er ute etter.
Dommeren ga ham den hardeste dommen han kunne
i en stat uten dødsdom.
Dahmer fikk 15 livstidsdommer.
Ja!
Endelig hadde de noe å juble for
siden familien fant ut hva Jeffrey Dahmer hadde gjort.
Livet går videre.
Kanskje det jeg har lært her vil hjelpe noen andre.
Jeg vil takke Gud for denne dommen.
Dahmer identifiserte Steven og ble spurt hvordan han visste det var ham.
Han sa: "Du husker alltid din første."
Han må vite at vi også husker vår første.
Vi tenker på Steve hver dag.
DØDE 18. JUNI 1978
Familiene som hadde ventet lenge fikk en følelse av fullbyrdelse.
Det var trist, men det var fortsatt en fullbyrdelse.
COLUMBIA FORBEDRINGSANSTALT
Dahmer ble sendt til Columbia forbedringsanstalt i Wisconsin.
Jeg vet ikke hvordan fengselssystemet er. Jeg ser for meg et lusent sted.
Jeg tenkte kanskje at de i fengsel ville la meg gjøre noe med planter.
Jeg har alltid vært interessert i planter.
Jeg hadde planter i leiligheten.
De måtte sette selvmordsvakter på ham,
ETTERFORSKER, MILWAUKEE-POLITIET
Han sa: "Hva har jeg å se frem til?"
Jeg sa: "Det er mye du kan gjøre.
Du sa du leste Bibelen, og at du ville gjøre det igjen."
Så han begynte å gjøre ting
for å få frelse i Guds øyne.
FEBRUAR 1992
Jeg fikk en telefon i 1994 fra en prestevenn i Milwaukee…
DAHMERS PASTOR
…som sa at en innsatt ville døpes.
Han sa: "Du burde sette deg. Han heter Jeffrey Dahmer."
Jeg var nervøs for å møte ham.
Jeg hadde aldri vært på et fengsel før. Jeg hadde aldri møtt en morder.
Jeg satt og tenkte:
"Jeg er på et rom med en som har drept mange unge menn."
Jeg så på hendene hans. Jeg syntes de var små, sammenlignet med mine.
Med de hendene kvalte han menn,
og her sitter jeg og prater med ham som om vi var normale folk.
Jeg sa: "Jeg skal døpe deg."
Det gjorde ham veldig lettet.
Han sa: "Jeg var redd du ville si jeg var for ond,
at jeg var for grusom, for slem til å døpes."
Jeff kom inn.
Jeg dunket hodet hans under vann.
Så sa jeg: "Velkommen til Guds familie."
John Wayne Gacy ble henrettet samme dagen som han ble døpt.
6 FLERE LIK TIL GACY
Det var solformørkelse også.
Enkelte tolket det som at det hele hadde en mystisk betydning.
Jeg møtte ham en gang i uken fra da av i cirka i en time.
Han måtte styrke troen sin,
forstå hva troen handlet om, og fortsette slik hver uke.
Jeffrey Dahmer bor i det bygget.
Disciplinæravdeling to.
Han jobber med å vaske gulvet,
og myndighetene håper at han snart vil kunne bo med andre innsatte.
Siste gang jeg så ham var dagen før thanksgiving.
Han ga meg et kort der han understreket ordet "venn".
Det hintet om at han begynte å forstå
hva vennskap var for første gang.
Etter at han hadde sittet inne i ett år, kom jeg for å besøke ham.
Han sa: "Jeg klarer ikke mer. Jeg orker ikke isolasjon."
Han sa: "Om jeg ikke får være med andre,
så er det verre enn om jeg dør."
Han sa: "Jeg skal be om å bo sammen med andre innsatte."
Jeg sa: "Nei, Jeffrey. Da dør du veldig snart.
Fordi alle har veldig sterke meninger
om dine handlinger.
Vi trenger ikke flere tap."
Jeg tror ikke at jeg klarer å beholde fatningen mer.
Virkelig ikke.
For jeg har alltid trengt mentale stimuli.
Jeg har ikke den tålmodigheten jeg trenger.
Det var vanskelig å dra den dagen.
Jeg sa: "Vær så snill, ikke gjør det.
Du vil ikke overleve."
I november i 1994 hadde han en jobb i fengsel.
Han og Jesse Anderson måtte rydde i skapene på treningssenteret.
Christopher Scarver, som hadde blitt dømt for drap
noen år tidligere, hadde samme oppgave.
Han tok en barbell fra treningsrommet
og slo Dahmer i hodet.
Informasjonen jeg fikk av fengslet var at han ikke forsvarte seg.
Ironien er at første gang Mr. Dahmer drepte,
så var det da han tok styrketreningsutstyr
og tok livet til Steven Hicks.
Sirkelen var avsluttet.
Han hadde bodd med andre i mindre enn ett år før han ble drept.
Det er rart at han levde så lenge.
INNSATT DREPER DAHMER
Dahmers far, Lionel, er med oss. Du sa at du var på jobb
da din kone ringte og sa at din sønn var skadet. Hva skjedde så?
Hun ringte og ga meg nyheten
om at Jeff hadde gått bort den morgenen rundt klokken ti.
Jeg kunne ikke tro det.
Jeg begynte å gråte og riste.
Jeg var veldig lei meg.
Du kommer noen veldig nær
når du tilbringer så mange dager, uker og måneder med dem.
VOLDELIG LIV, VOLDELIG DØD
Noen mistenkte at fengselssystemet hadde tatt på seg å henrette Dahmer,
så guvernøren beordret en granskning umiddelbart.
Fengslet har tre dusin videomonitorer og elektroniske ståldører,
og likevel klarte 25 år gamle Scarver
å unnvike det kompliserte sikkerhetssystemet.
En gikk for ta en telefon, en annen hørte på musikk.
Det er vanvittig at ingen var der.
Jeg jobbet i fengsel før.
Vi så dem vaske seg. Vi så dem spise og sove.
Vi så dem tisse og bæsje.
Når de rørte på seg, så var vi der.
Dahmer var en av de viktigste fangene i den vestlige halvkule.
Hvordan kan en så prominent fange bli henrettet i fengslet?
Granskningen konkluderte med at det ikke var en forbrytelse.
Det var ingen innsidejobb for å kvitte seg med Dahmer.
De behandlet ham godt og rettferdig.
DAHMERS BIOLOGISKE MOR
De passet på ham. De visste om farene.
Det er ikke fengslets feil.
Jeff var en morder, men han kunne aldri forsvare seg.
Jeg kunne ikke feire det at han ble drept.
Jeg forstår at noen kunne det, men jeg var bare trist.
En trist historie med en trist slutt.
Jeffrey Dahmer var en komplisert person.
Han hadde det veldig vondt
og følte seg sjelløs og tom.
Tenkte du på at det virket bortkastet å ødelegge noen
som så så fine ut mens de ennå levde?
Ja.
Jeg følte at det var…
…bortkastet at jeg ikke kunne beholde dem uten å måtte drepe dem,
men jeg visste ikke hvordan jeg ellers kunne få dem til å bli og kontrollere dem.
Jeg hadde ikke noe valg.
Følte du noen følelser?
Jeg følte masse…
…anger.
Jeg tror ikke Jeffrey fant
et godt nok svar på hvorfor han gjorde det han gjorde.
Han sa: "Jeg prater med så mange leger.
Skulle ønske en av dem kunne gi meg en forklaring.
Jeg vil gjerne vite det."
Men da han døde, visste jeg at han aldri ville finne ut hvorfor.
Vi kan lett si at det var et ondt monster.
"Hvorfor?" "Han var ond." "Hvordan vet vi det?" "Han gjorde det."
Det er en merkelapp utkledd som en forklaring.
Det var ting jeg ville vite om ham,
som jeg ville prate med ham om.
Det var en bortkastet mulighet for å kunne studere ham.
Han gjorde grusomme ting,
men om han ikke kunne kontrollere adferden sin,
så må vi finne ut hva som skjedde. Kanskje vi kan lære noe.
Jeffrey Dahmer brydde seg ikke.
Han hadde ikke sympati for dem.
Han angret ikke.
"JEG HÅPER GUD HAR TILGITT MEG"
Så godt jeg vet, følte han aldri skyld
for all skaden han gjorde.
Dahmers ofre hadde ikke mange valg.
Og familien som hadde overlevd
fikk veldig liten kompensasjon for sine tap.
Men det som var igjen, var eiendelene til Dahmer.
En dommer krever
at Dahmers eiendeler, inkludert drapsinstrumentene,
skal selges til høyest bydende.
Inntektene deles opp mellom ofrenes familier.
En filantrop kjøpte alt på vegne av ofrene.
En forretningsmann i Milwaukee, Joe Zilber, kjøpte alt og ødela det.
Zilber tok kontakt med andre ledere, politikere og viktige personer.
De samlet inn $ 400 000 og kjøpte alle gjenstandene.
De er opprørt over at det kunne skje
at disse gjenstandene kunne selges på offentlig auksjon
på en veldig godt synlig og verdensomspennende måte.
Gjenstandene ble så lagt i en søppelbil
og tatt til en ukjent søppelfylling i Illinois.
Han tok livet, for noen få timer med seksuell nytelse,
til folk som ikke hadde gjort ham vondt.
Han tok livet deres.
Det er tragedien.
Jeg håpte at verden ville glemme Dahmer og at han ville forsvinne i historien.
Alle som bodde i Oxford-leilighetene
holdt et møte for å avgjøre hva vi skulle gjøre.
Vi bestemte oss for at vi ikke ville bo der mer.
Det blir en lettelse
å vite at de unge mennene som døde her,
at deres sjeler og deres kropper får hvile nå.
Oxford skal rives,
i håp om at de tragiske minnene født her begraves for alltid.
Det mange kaller et symbol på smerte og meningsløs vold
vil ikke lenger være så synlig for Milwaukee
og for familiene til Dahmers ofre.
Jeg forstår at Milwaukee vil legge denne saken bak seg.
Men det er viktig å forstå
at det er folk der ute som gjør grusomme ting.
Ondskap er virkelig.
Dahmer drepte ikke bare sine ofre, men skadet et helt samfunn.
Smerten som kom fra Dahmers drap skadet også Milwaukee.
Familiene var folk vi så på TV.
Nabolaget var et vi kjente.
Det var en sak som avslørte
mange raserelaterte problemer
og mange fordommer, både i politiet og i Milwaukee.
Dahmer brukte det usynlige i vårt samfunn,
og ble beskyttet av institusjonene
som skulle beskytte de svakeste og mest sårbare.
Han utnyttet dem, og politiet beskyttet dem ikke.
Hva enn vi lærer, blir det ikke verdt det familiene har opplevd.
Men la oss ikke kaste det bort.
Det er viktig å gjøre dette riktig,
å snakke om det på en måte som viser ofrene verdighet.
Vi kan ikke fikse det som skjedde i 1991,
og før det, da han begynte å drepe.
Det man kan gjøre,
er å snakke om det som hadde skjedd,
så vi ikke går i samme fella…
OXFORD-LEILIGHETENE STO HER
…så forbrytelsene vi ser på daglig basis stopper opp eller roer ned.
Fattigdommen, kriminaliteten,
det at vi ikke bryr oss om vanskeligstilte,
alt som skal til for å gi ham en lekeplass.
For å kunne forebygge det,
må man ta for seg disse problemene i dag.
Det vil alltid gjøre vondt å huske det som skjedde.
Vi vil alltid tenke "hva om".
Hvor hadde de vært nå?
Hva slags liv hadde de hatt? Man vil alltid savne den personen.
20. MAI 1990
Å menneskeliggjøre individer
som mistet livet er viktig.
Å anerkjenne at hver av disse unge mennene
hadde en mor,
en far, søstre og brødre
som elsker dem og savner dem.
27. MARS 1988
De prøvde bare å gjøre det vi alle prøver å gjøre.
Overleve.
Leve og nyte livet som de har fått.
De hadde et liv
som de elsket.
Det er viktig å fortelle historien deres.
Ingen fortjener å dø sånn.
TIL MINNE OM:
Tekst: Ekaterina Pliassova