Räddningstjänsten.
Kan ni skicka en ambulans till hörnet av 25th och State?
Vad är problemet?
Här ligger en splitternaken ung pojke eller man.
Han är borta och folk försöker hjälpa honom att stå.
Han har inga kläder och är svårt skadad.
-Är han vaken? -Han är inte vaken.
De försöker få honom att gå, men han kan inte ens se rakt.
-Okej. -Så fort han står upp, faller han.
-25th och State? -Ja.
-Då så. Okej. -Den enkelriktade. Hej då.
DEN 27 MAJ 1991 KL. 02.00
Det som hände den natten är ofattbart.
Det ligger en naken ung man utanför Dahmers hyreshus.
Han har inte tråd på kroppen.
Två personer larmade brandkåren och polisen,
för man hade sett att han blödde ur ändtarmen.
Han hade ett skrapsår på knäet.
Han var påtagligt omtöcknad av nåt.
Varför är den här pojken, naken, blödande och osammanhängande,
på Milwaukees gator?
EN DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
Vi hade en galleria som hette Grand Avenue.
Jeffrey Dahmer var där jämt och ständigt.
Vi såg honom bland matrestaurangerna eller gående runt i gallerian.
Han fotograferade folk och sa:
"Du liknar en modell. Ska jag fotografera dig?"
DEN 26 MAJ 1991
7 TIMMAR FÖRE LARMSAMTALET
Dahmer satt och åt pizza och drack öl
när han såg en attraktiv ung man,
Konerak Sinthasomphone, passera och började prata med honom.
Han erbjöd den unge mannen 50 dollar för att posera för foton.
Den unge mannen gick med på att följa med till Dahmers lägenhet.
I lägenheten ger Dahmer honom en dryck
med tillräckligt med Halcion för att göra honom medvetslös en stund.
Dahmer ville ha det här offret levande så länge som möjligt.
Under mina sessioner med honom
sa mr Dahmer att han ville ha nån som var fullkomligt eftergiven,
som han inte behövde frukta skulle lämna honom.
Jag provade borrtekniken på några stycken.
Jag borrade honom också.
Gjorde du?
När då?
-Före eller efter polisen kom? -Ja, före polisen kom.
Jeffrey berättade om Konerak,
och hur han hade justerat och modifierat metoden
i ett försök att göra honom till en zombie som skulle överleva.
Dahmer borrade ett hål i hans skalle, sprutade in saltsyra
och väntade för att se om han hade lyckats den här gången.
De andra hade dött av injektionen.
-Hur djupt tror du att borren nådde? -Ända in till hjärnan.
-Sju centimeter? -Ja.
-Och du borrade rakt in? -Precis.
Kom inget ut?
-Ingen vätska alls? -Ingen vätska vad jag kunde se.
Inget blod heller.
Konerak kunde faktiskt fungera i begränsad utsträckning.
Han var groggy och så där.
Han var inte död eller nåt. Han pratade.
Jag trodde att jag kanske kunde hålla honom så.
Jeff sa vad han skulle göra och det fungerade.
Men Jeff hade inte tänkt på att han kanske kunde lämna lägenheten.
Dahmer gick och köpte alkohol, som så ofta under brotten.
Den här gången gick han och drack öl på en bar i närheten.
När Dahmer är ute och dricker öl
tar Konerak chansen att fly från huset och upp för bakgatan.
Då tittar en granne ut genom fönstret och ser honom.
Kvinnorna ringer polisen. Polisen anländer,
och nu sitter Konerak på platsen med en filt runt sig.
Poliserna närmar sig honom för att ta reda på vad som pågår.
Poliserna försökte höra Konerak.
Konerak kan inte förmedla sin version av historien för han är drogad.
Det fanns inget som tydde på
att han hade ett hål i huvudet som Dahmer gjort.
Det rann inget blod från det.
Medan allt det här pågick kom Dahmer gående längs gatan.
De här unga kvinnorna ingrep.
De frågade: "Vad heter du?" Han kunde inte prata.
De trädde emellan och sa: "Håll dig borta från honom."
Två 18-åriga svarta flickor skyddade honom från Dahmer.
Poliserna lyssnar inte på flickorna.
De tog inte ens deras namn.
De sa att de skulle gripa dem om de fortsatte prata.
Dahmer sa: "Nej, han är min pojkvän." Han började leda honom tillbaka.
Dahmer tänkte, att han som vit man:
"Jag kunde berätta min version för poliserna."
Jag måste tro att han trodde det, eftersom han visste:
"Jag är vit. Jag kan klara det här."
Jeffrey har alltid snabba svar.
Det verkade naturligt för honom
att kunna manipulera och ta sig ur svåra situationer.
Man har en naken kille ute på gatan som bara får fram läten.
Polisen trodde att han var full som en gris.
Så vad gjorde de? De kan inte lämna honom.
De för honom till en säker plats,
lägenheten han hade kommit från.
Så de går in i lägenheten.
Konerak satte sig på soffan som om han bodde där.
Koneraks kläder ligger i en prydlig hög nånstans i vardagsrummet.
Dahmer visar polisassistenterna foton han tagit av den unge mannen
och sa att han var hans älskare.
De sa: "Vi tänker inte gripa de här två för att de är gay. Aldrig i livet."
Så de lämnade Sinthasomphone på soffan i Dahmers hem
och tittade aldrig i sovrummet.
Föga anade polisassistenterna att i Dahmers sovrum
ligger Tony Hughes döda kropp på sängen.
Polisen gav sig av och kort därefter
injicerade Dahmer mer syra i Konerak Sinthasomphones hjärna.
-Vad använde du? -Konerak…
Jag fyllde en kanyl med saltsyra.
Jag använde syra igen i en lägre dos,
men det blev ändå för mycket med den andra injektionen.
En av flickorna som försökte skydda Konerak
berättade det för sin mamma, Glenda Cleveland.
DEN 27 MAJ 1991 KL. 02.31
-Milwaukee-polisen. -Ja…
En patrullbil, nummer 50, flaggades ner tidigare i kväll, för 50 minuter sen.
-Det var jag. -Vad hände?
Min dotter och min niece bevittnade händelsen.
-Gjorde ni nåt? -Nej
Det var en berusad pojkvän till en annan pojkvän.
Hur gammalt var barnet?
-Det var inget barn. Han var vuxen. -Är det säkert?
Jag kan inte vara tydligare, allt har tagits om hand.
Sinthasomphone dog.
Han dog inom en timme efter att polisen åkt därifrån.
Konerak Sinthasomphone var 14 år och ett av Dahmers yngsta offer.
MORD: KONERAK SINTHASOMPONE
Om de för ett ögonblick trodde att han var i fara
hade de aldrig låtit honom följa med Dahmer.
Milwaukee-polisen hade instruerats att behandla gaygemenskapen med respekt.
De trodde troligen att de var respektfulla
och att de inte såg situationen ur ett heterosexuellt perspektiv.
Vad nu än polisen gjorde var det uppenbarligen inte nog.
Man har ett antal afroamerikaner som säger att mannen är minderårig,
att han inte verkar vara tillräknelig.
Folk säger att de gjorde sitt jobb, att de gjorde sitt bästa.
Det är inte ens i närheten av det de skulle ha gjort.
En namnslagning hade visat att han var villkorligt frigiven
för sexuellt övergrepp på en laotisk pojke…
SEXUELLT ÖVERGREPP
…som skulle visa sig vara Koneraks bror.
Hur är det möjligt?
TRAGEDIDRABBAD FAMILJ
Två gånger offer för Jeffrey Dahmer,
en av Koneraks bröder utnyttjades sexuellt av Dahmer för tre år sen.
Familjen kom till USA för 11 år sen med en dröm om ett bättre liv.
I stället har de hamnat i en mardröm tack vare Dahmer.
Han sa: "Det känns som mer än en slump."
Men det var nåt som chockerade Jeff när han fick höra det.
Han blev alldeles mållös.
Euroasiaterna, det är otroligt att de var bröder. Helt ofattbart.
Jag fattar det inte.
-Säger du att det är hans bror? -Ja.
-Vet du vad han hette? -Nej.
Ingen aning.
Det är en hemsk tragedi för familjen Sinthasomphone.
Ett offer för sexuella övergrepp,
och en annan i samma familj faller offer för mord.
Det är svårt att greppa vad den familjen tvingades genom
på grund av Jeffrey Dahmer.
MAJ 1991
JULI 1991
Efter gripandet av Dahmer i juli 1991,
blev det stor kalabalik när folk fick veta
att polisen hade gett tillbaka Konerak till Dahmer.
Glenda Cleveland ringde polisstationen om och om igen den följande veckan.
Hon sa: "Min dotter såg den här pojken naken,
och trodde att han utsatts för sexuella övergrepp."
Jag var en ung journalist när Dahmer-fallet blev känt.
Nån ville prata om Dahmer och jag sa: "Jag kan prata med dig."
Det var Glenda Cleveland som ringde.
Hon berättade hur de hade försökt skydda den här pojken,
men polisen hade inte lyssnat.
Jag ringde en sektionschef på polisen.
Jag väntade mig ett förnekande, men det kom inte.
Polisen sa: "Ja, det är under utredning."
Hur kunde polisen ge pojken till honom igen?
De lämnade tillbaka en minderårig pojke till Dahmer.
De trodde mer på en vit mans ord än fem svarta vittnen.
Jag har konstaterat att poliserna underlät…
PHILIP ARRESOLA POLISCHEF, MILWAUKEE
…att utföra sina plikter enligt Milwaukee-polisens reglemente.
De två polisassistenterna, John Balcerzak och Joe Gabrish,
avskedades från Milwaukee-polisen.
2 POLISER SPARKADE I DAHMER-FALLET
Det var kaos hos polisen. Staden var splittrad.
Vissa stöttade poliserna.
Vi står bakom våra polisassistenter till 100 procent.
VÄRLDENS BÄSTA
Många i den vita gemenskapen tror inte att rasism är ett problem inom polisen.
De stöttar polisen fast anklagelserna växer sig starkare.
Personligen anser jag att alla behandlas rättvist och jämlikt
av våra poliser. De är utbildade till det.
Jag tror inte att polisassistenterna
fattade sitt beslut baserat på ras eller på grunda av homofobi.
I efterhand är det uppenbart att de begick ett misstag,
men många människor blev lurade av Dahmer.
Och han lurade poliserna den kvällen.
Jag är säker på att de där poliserna
har ifrågasatt sina handlingar många gånger.
VI STÖTTAR VÅRA POLISER, GÖR DU NU BACKAR VI DEM!
Folk har hänvisat till de två polisernas radiokommunikation
direkt efter kontakten.
Den berusade, asiatiske nakne mannen
återlämnades till sin nyktre pojkvän.
Det tar en stund. Min partner ska på avlusning på stationen.
Poliser skrattar i bakgrunden.
Det de gjorde var en travesti.
SERIEMORDFALL AVSLÖJAR DJUPA SPÄNNINGAR I MILWAUKEE
Det tar oss tillbaka till kärnan av hur vi ser på homosexualitet.
Man drev med gay-personer.
Sen vände sig polisassistenterna till en appellationsdomstol
och överklagade avskeden.
Rätten tog deras parti,
och de återinsattes med retroaktiv lön.
JOHN BALCERZAK ÄR EN GOD MAN
Konerak Sinthasomphone-fallet satte strålkastaren på Milwaukee.
Det sa mycket om deras samhälle.
Det sa mycket om polisbeskyddet de erbjöds.
Det var en mycket skrämmande episod.
JULI 1991
JUNI 1991
När mr Dahmer hade dödat den unge laotiska pojken,
började kropparna samlas på hög i lägenheten.
Dahmer dödade fyra personer till.
Först gick det nio år mellan morden.
Sen blev det månader. Efter Konerak var det veckor.
En timme innan jag måste till jobbet,
försökte jag besluta om jag skulle döda honom då,
eller honom i liv över natten.
Jag valde det senare och missade jobbet.
Jag fick sparken på söndagen.
Det var dominobrickan.
Den första dominobrickan som fick hela raden att börja falla.
Han hade börjat dricka mer och det gick fort utför.
Jag tänkte på att jag inte såg honom lika ofta
som innan han miste jobbet.
Jag gick faktiskt och knackade på för att höra hur det var,
och jag såg att dörrögat blev mörkt.
Sen blev det ljust igen.
Jag visste att han kom till dörren och att han såg mig.
Han visste att det var jag som knackade.
Men han öppnade inte för mig.
Så jag drog slutsatsen att han ville att jag skulle gå min väg.
Och det gjorde jag.
Ett par läkare sa att han definitivt var alkoholist.
Han hade en beroendepersonlighet.
Jag tror att han var lika beroende av att mörda.
Efterhand som det växte behövde han det allt mer.
Han nådde en punkt då han ständigt måste gå ut
och ta kontakt med ytterligare en person
utan att ha gjort sig av med dem han redan hade dödat.
När jag styckade honom i badkaret blev jag inte färdig den kvällen.
Jag hade för bråttom för att bli klar.
Han började bli så överväldigad av det han gjorde
att han inte längre hade kontroll över platsen.
Han duschade med två personer i badkaret.
Jag sa: "Varför gjorde du dig inte av med dem innan du jagade nya?"
"Jag kunde inte låta bli. Jag behövde spänningen."
Det var viktigt att inte vara dömande,
och att jag inte försatte honom i en sits som skulle få honom att sluta prata.
Men att höra Jeffrey Dahmers detaljerade beskrivningar…
JAG DROG BORT RESTEN AV KÖTTET
…var en utmaning.
-Gjorde det dig upphetsad? -Ja.
Ja, bara att få se insidan.
Det växte över tid
till att inte bara handla om att ha sex med ett lik.
Men det var öppnandet av kroppens inälvor
och ha sex precis där
med personens inre.
Det fanns tillfällen då det var väldigt svårt att lyssna på,
och låtsas som att det inte påverkade mig.
Jag fick nästan problem eftersom…
…grannar hade lagt märke till lukten.
En natt när jag sov,
vaknade jag av en hemsk stank runt kl. 02.30.
Jag öppnade dörren och såg en dimma.
Har ni sett nån skräckfilm där man är på en kyrkogård
och de börjar komma upp? Det var det jag såg.
Jag stängde dörren.
Jag tog en handduk och täckte springan under dörren.
Sen lade jag mig igen.
När jag vaknade, berättade jag för min fru Pam om lukten.
Hon sa: "Jag ska ta reda på var den kommer från i dag."
Sen sa hon: "Jag luktade vid gångjärnen och lukten kommer från Jeffs lägenhet."
Hon tog en solstol och satte sig i vår lägenhet med dörren öppen
och väntade på Jeff.
När han kom hem konfronterade hon honom om lukten.
Han sa att hans frys hade slutat fungera och att köttet i den hade blivit dåligt.
Så jag frågade honom:
"Finns det ingen garanti på den? Hur gammal är den?"
-Kom de nånsin över och frågade? -Ja, det gjorde de.
-Vad hände? -Jag sa att frysen hade pajat.
Han hade ett antal metoder för att behålla det han kunde
av männen han tyckte var attraktiva.
Det inbegrep att fotografera dem när de var medvetslösa eller döda.
Han tog delar av dem som han bevarade.
Mot slutet innebar det även viss kannibalism.
Hur valde du ut vad du skulle behålla?
Delarna som såg ut ha mest kött. Delarna med minst andel fett.
-Bicepsmusklerna, låren, vaderna? -Precis.
Att äta offren var en del av ett stört resonemang som utvecklades
när mr Dahmer övergav tanken om att han kunde bekämpa begäret att döda.
MORDEN INBEGREP KANNIBALISM
Han hade övervägt att äta flera olika kroppsdelar,
inklusive ett människohjärta.
Så du tog ut hjärtat och levern och bevarade dem och hans lår.
Vad gjorde du med resten?
Jag behöll runt 25 kilo. Resten åkte i soporna.
Hur många kilo skulle du säga att du har ätit?
Totalt, runt…4,5.
Han drack även människoblod för att hans på sitt störda vis trodde
att det skulle förbinda honom med personerna vars blod han drack.
Hans resonerade: "På nåt vis, om jag äter de här själarna,
kommer de att leva vidare genom mig."
Om nån såg i frysen såg det ut som att du hade storhandlat.
Det såg precis ut som snabbköpskött.
Jag frös det ett tag. Kanske en månad.
Eller kortare. Ett par veckor.
Herregud. Jag hade ingen aning om
att det här pågick på andra sidan korridoren, mittemot oss.
Alla i huset kände sig lurade.
KROPPSDELAR ÖVERALLT I LÄGENHET
Vi kände alla att Jeffrey Dahmer hade lurat oss.
DET KAN VARA 12 KROPPAR
Det är väldigt jobbigt
att bli fäst vid nån
och upptäcka att den personen hade huggit en i ryggen.
Jag trodde att han var min vän.
Folk som bor i huset och området är i chocktillstånd i kväll.
De kan inte tro
att ett brott av den här magnituden pågick alldeles intill.
Rasfrågan i Jeffrey Dahmer-storyn väcktes i dag,
eftersom de flesta offren var svarta och det ägde rum i ett svart område.
Rasismen är nyckeln, för det enda konsekventa
utöver att ha sex med liket, utöver antalet,
är att det genomgående är svarta, unga män.
Dahmer sa att idealoffret var en ung, vältränad svart man,
men hans två första offer var vita.
Det fanns latinamerikanska och asiatiska offer.
Han attraherades av icke-vita personer. Det var inget hatbrott.
Han försökte att bli intimt involverad
med den typen av person han attraherades av.
Jag vet inte hur Dahmer tänkte.
MORD: EDWARD SMITH
Var han rasist? Vem bryr sig? Han dödade svarta personer.
Han dödade icke-vita personer. Han dödade homosexuella.
Enligt mig är det viktigaste att han dödade
en massa personer som borde leva än i dag.
DEN 23 AUGUSTI 1991
DEN 30 JANUARI 1992
Med dagens teknik kommer rättegången att sändas via yttre rymden
till andra länder på bara några sekunder.
Många i England säger att Jeffrey Dahmer har sett till
att Milwaukee inte bara är känt för öl.
Nu blir det känt för seriemördare.
Dahmer erkände att han totalt hade mördat 17 personer.
Dahmer förklarade sig skyldig.
Den enda frågan nu var om han var frisk eller otillräknelig.
Dahmer sa: "Jag mördade dem, men jag är otillräknelig."
Rättegången var stor.
Den lockade många journalister. Familjemedlemmar var på plats.
Det var dags för den stora föreställningen.
Michael McCann var distriktsåklagaren som drev delstatens åtal.
Gerry Boyle var Dahmers försvarsadvokat och stark när det gällde juryanföranden.
Jag visste att han skulle bli tuff.
Jag minns hur det var att sitta med övriga medier i domstolen
medan vi väntade på Dahmers första framträdande i rätten.
Det skulle bli första gången vi såg honom med egna ögon.
Vi väntade oss kanske nån som Charles Manson,
men Dahmer var en stilig man.
Han var dämpad.
Han såg inte ut som en seriemördare.
Jag tror att Dahmers pappa hyste hopp om
att man skulle förstå att han gjorde det på grund av psykisk sjukdom.
Lionel hoppades att rätten skulle ge Jeffrey hjälpen han behövde.
Ställ er upp.
Regionsdomstol nummer 33 i Milwaukee County sammanträder nu
under ordförande Laurence C. Gram.
Bördan att bevisa otillräknelighet låg på försvaret.
När otillräknelighet åberopas inleder försvaret.
Det är inte som den vanliga försvarsbördan.
Jag accepterar ansvar för att bevisa för er
att det här inte var en ond man. Det här var en sjuk man.
Min plikt och mitt mål var att bevisa
att han var otillräknelig när han begick de här brotten.
När han dödade någon led han av psykisk sjukdom.
Det här är hur jag ser Jeffrey Dahmer
i form av fullständig människa.
En person som ägnar sig åt fantasier, droger,
att förvara skallar i skåp, kannibalism,
sexuella tvång, borra, skapa zombier, nekrofili.
Ur en vanlig persons perspektiv…
STYCKAD OCH TILLAGAD
…var han galen. Han var kannibal. Han var seriemördare.
Men enligt de juridiska kraven för otillräknelighet,
var han det?
Uppfyllde han den lagliga definitionen? Det var en öppen fråga.
För att en person ska konstateras otillräknelig enligt lagen
måste han lida av psykisk sjukdom eller defekt,
och sakna tillräcklig förmåga
att förstå skillnaden mellan rätt och fel.
Eller så måste personen vara oförmögen att kontrollera sitt beteende
i enlighet med lagen.
Jag åkte till Chicago och lyckades engagera dr Wahlstrom.
Den åtalades personlighetsstruktur,
hans underliggande sätt att se världen och sig själv,
har diagnosticerats och uppfyller kriterierna
för schizotypa och borderline personlighetsstörningar.
Förklara det.
Han gör desperata försök att undvika äkta eller upplevda övergivanden.
Och i det här fallet,
ser vi de extremaste exemplen på såna desperata försök.
Dahmer ville inte att folk skulle lämna honom.
De skulle stanna.
Den känslan av övergivenhet… Den kan nog delvis förklara
varför han behöll kroppsdelar av sina offer.
Han sparade benen och skallarna.
Han sparade händerna.
Jeff sa att det var till ett minnesaltare.
Jag har en piedestal. En svart piedestal.
Jag satte en svart, rund skiva överst
och placerade skallarna på och kring den.
Det var bara för att minnas…
…personerna. En minnessak av var och en.
Det var min egen privata lilla värld. Ja.
Jag hade full kontroll.
Mycket mer kontroll kan man inte ha.
Det här är bilden han tecknade.
MÅLADE SKELETT MÅLADE SKALLAR
SVART BORD RÖKELSE
Och som ni kan se, signerade han den längst ner.
Kände du att om du behöll skallarna,
och om du hade lyckats fullborda ditt altare,
att du hade känt dig mindre ensam, som om du hade sällskap?
Ja, det måste ha varit så jag resonerade.
Jeffreys altarbygge handlade uteslutande om makt och kontroll.
De drag han gillade hos var och en av dem
var nu införlivade med hans eget liv.
Det var en bisarr vanföreställning att han trodde att kunde ta
de här skallarna och bendelarna från offren
och skapa ett maktcentrum där han kunde få speciella förmågor.
Vi försöker vinna ett otillräknelighetsförsvar.
Här miste han kontrollen.
Vi försöker visa att han inte längre tänkte rationellt.
Jag tror att han led av psykisk sjukdom, nekrofili,
ett ovanligt och eventuellt farligt psykiatriskt tillstånd.
Det här är en människa med en hemsk psykiatrisk störning
som kämpade väldigt hårt för att inte låta störningen
att driva honom till en punkt där han skadar andra.
Han förlorade den kampen. Min professionella åsikt
är att mr Dahmer saknade förmågan att anpassa sitt beteende till lagkraven.
Men jag tror att han uppfyllde den tidens juridiska krav
för att konstateras otillräknelig. Det tror jag än i dag.
Jag kontaktades av distriktsåklagarmyndigheten
för att utvärdera mr Dahmer.
Vid tidpunkten för varje mord hade han förmågan att avstå från att döda.
Det fanns inget som tvingade honom att döda.
Det fanns bara en önskan om att tillbringa mer tid med offret.
Om offret hade valt att frivilligt stanna, hade han inte begått mordet.
Det tyder på att han kunde kontrollera sitt beteende.
Jag trodde inte att Dahmer led av psykisk sjukdom eller var sjuk.
Visste han att det var fel?
Så här vet jag att han visste att det var fel.
Han sa att han visste att det var fel när han gjorde det.
Varenda gång.
Han vidtog åtgärder vid varje mord han åtalades för
för att se till att han inte åkte fast.
Bland annat satte han upp övervakningskameraattrapper
för att avskräcka folk från att ta sig in när han var på jobbet.
Han gjorde sig av med bevis.
Han drog för gardinerna när han styckade kroppar.
Så många steg för att undvika upptäckt.
Och för att kunna döda
måste han övervinna sina egna spärrar genom att berusa sig.
Alla psykiatrikerna var eniga om att han var alkoholist och nekrofil
och visste att det var fel, men var oense om ifall han kunde styra det.
För mig var rättegången mycket ångestframkallande.
Jag satt bredvid Jeff.
När han hade frågor pratade han med mig.
Wendy Patrickus var viktig för att mildra Dahmers image.
När det satt en ung kvinna där verkade Dahmer lite mindre hotfull.
Man ville nog visa juryn
att Jeffrey Dahmer inte var det monster många utmålade honom som.
Jag hade problem under tiden jag företrädde Jeffrey Dahmer.
Jag mottog dödshot från ett antal olika källor.
Det var bara en enda gång jag kände att vissa av hoten blev verkliga.
En kväll när jag var ute kom en nära släkting till ett av offren
mot mig med en biljardkö för att jag företrädde Jeff.
Jag sa: "Det är bara ett jobb. Jag dödade inte din bror."
Hon kunde eller ville inte förstå skillnaden.
Hon bara hoppade på mig.
Det eskalerade min oro under rättegången.
Jag blev i stort sett en stugsittare.
Dahmers pappa och styvmor kom till rättegången varje dag.
Man såg hur rättegången påverkade dem.
En läkare stod i vittnesbåset och citerade ur erkännandet…
ÅT DELAR AV OFFRET
…och det var oerhört motbjudande uppgifter.
Man såg det på hans pappas min.
Och där satt Lionel Dahmer med Shari, hans andra fru,
och tittade bakom sin son. Han stod bakom sin son.
FRISK? GALEN?
Rättegången tog två veckor.
Han hade mist kontrollen.
Han kunde inte sluta.
Han var ett skenande tåg
på ett spår av galenskap.
Frågan är inte: "Frisk eller galen?"
Utan: "Har han bevisat med rimlig säkerhet att han var otillräknelig?"
Om inte är svaret nej.
Ni måste inte tycka att han är frisk. Ni ombeds inte avgöra om han var frisk.
Ni ombeds att avgöra:
"Har han bevisat med rimlig säkerhet att han var otillräknelig?" Det är frågan.
När alla vittnesmålen hade avlagts började juryn överlägga.
DAHMERS ÖDE I JURYNS HÄNDER
Är Dahmer juridiskt oskyldig på grund av psykisk sjukdom?
Det måste juryn reda ut.
Juryer, och folk i allmänhet, är ofta rädda för
att om nån anses juridiskt oansvarig och hamnar på psykisk anstalt,
så kommer de att friges och skada fler.
EN FRÅGA OM GALENSKAP
Även om behandlingen är framgångsrik när man får rättspsykiatrisk vård
måste rätten bevilja om man ska släppas ut i samhället.
I ett fall som mr Dahmers anser jag att det är mycket osannolikt
att en domstol skulle bevilja det.
Få skulle satsa pengar på juryns beslut.
De säger att han är galen.
De röstar nog för att han är frisk.
-Vad tror du att juryn väljer? -Ingen aning.
De började överlägga på fredagen. Det blev lördag eftermiddag innan de kom ut.
De hade gått genom alla bevis. De var säkra på sitt beslut.
I en dämpad rättssal i Milwaukee i dag meddelade juryn sitt beslut
i en av de hemskaste och mest bevakade mordrättegångarna i modern historia.
Domen? Jeffrey Dahmer var tillräknelig när han dödade och styckade män och pojkar
i en ryslig jakt på sällskap och sexuell tillfredsställelse.
Det bekymrade mig.
Om en man som är besatt av att ha sex med lik,
om en man som borrar hål i huvudet på människor
för att försöka hålla dem i liv i ett zombietillstånd
inte har en psykiatrisk störning,
då vet jag inte vad psykiatrisk sjukdom innebär.
Hur många personer måste nån äta innan man anses vara psykiskt sjuk?
Jag var distriktsåklagare i 38 år. Jag känner inget segerrus.
Sjutton personer dog.
Sjutton familjer krossades och förstördes.
Glädjen har ingen plats här.
Men jag hade blivit knäckt om han hade bedömts otillräknelig.
Dahmer visade ingen reaktion på att han bedömts frisk.
Ingen reaktion alls.
Ingen.
Ms Dahmer, har du nån kommentar?
Nej.
-Mr Dahmer? -Nej.
Vi försökte prata med Dahmers farmor Catherine i morse,
men det satt ett anslag på dörren
där det stod att hon var för svag och plågad för att prata om fallet.
Vad beträffar domen, så var den inte överraskande.
DAHMER FRISK
Men jag tror att han var psykiskt sjuk och behövde hjälp.
DEN 17 FEBRUARI 1992
Offrens familjer grät av lättnad när de insåg
att Dahmer nu troligen får fängelse i stället för vård.
Rättegången mot Jeffrey Dahmer avslutas i dag
när han får sitt straff i en domstol denna förmiddag.
Vad väntar du dig i fråga om Dahmers straff?
Först talar familjerna.
Alla familjer får möjlighet att uttrycka inför rätten
brottets påverkan på deras familj.
Jag väntar mig laddade, känslosamma uttalanden från familjerna.
Jag är Anthony Lee Sears mamma.
Och jag ville bara veta…
MARILYN SEARS TONY SEARS MAMMA
…varför de måste bli min son?
Jag tackar juryn. Jag tackar dig, herr domare.
Håll den här mannen från gatorna, tack.
Jag vill säga till Jeffrey Dahmer att han inte förstår smärtan, lidandet…
SHIRLEY HUGHES ANTHONY HUGHES MAMMA
…förlusten, och det mentala skick han har försatt vår familj i.
Jag vill aldrig se min mamma behöva genomleva det här igen!
Aldrig, Jeffrey!
Jeffrey, jag hatar dig, din jävel!
Jag hatar dig! Jeffrey har tappat kontrollen!
Jävlas inte med mig! Jag ska döda dig, för fan!
Se på mig, din jävel!
-Jag kunde döda dig! -Lunch och paus.
Ska fan döda dig, din jävel!
Hon tog sig genom rättssalen och verkade vilja attackera honom.
Han var behöll fattningen.
Jag trodde att han skulle hoppa upp, men nej. Han satt där bara.
Jeffrey Dahmer under press.
Domaren sa till Jeffrey: "Är det nåt du vill säga
innan jag kungör domen?"
Det har aldrig handlat om att släppas fri.
Ärligt talat, önskade jag mig själv döden. Jag hatade ingen.
Jag visste att jag var sjuk eller ond, eller båda. Nu tror jag att jag var sjuk.
Jag tar hela skulden för det jag gjort. Jag sårade många.
Jag har sårat mina föräldrar och min styvmor.
Jag älskar dem alla väldigt mycket.
Jag hoppas att de finner den sinnesfrid jag själv söker.
Det här fick domaren att utmäta det hårdaste möjliga straffet
i en stat utan dödsstraff.
Dahmer dömdes till 15 livstidsstraff i följd.
Ja!
För första gången hade familjerna nåt att jubla åt
sen de fick kännedom om Jeffrey Dahmer och hans dåd.
Livet går vidare.
Kanske det jag har lärt av tragedin hjälpa nån annan.
Jag tackar Gud för den här domen.
Dahmer pekade ut Stevens foto och frågades hur han kunde vara säker.
Han sa till polisen: "Man minns alltid sin första."
Han ska veta att vi också minns vår första.
Inte en dag har gått utan att vi tänkt på Steven.
Man får en känsla av avslut, särskilt för familjerna
som har väntat i åratal på svar om sina söner.
Det är ett sorgligt avslut, men det är ett avslut.
COLUMBIA KRIMINALVÅRDSANSTALT
Dahmer skickades till Columbia-anstalten i Wisconsin.
Jag vet inget om fängelsesystem. Jag föreställer mig ett dystert ställe.
Jag tänkte att i fängelset,
så kanske de låter mig göra nåt med att odla nån växt.
Jag har alltid varit intresserad av växtodling.
Jag hade växter i lägenheten.
Han sattes under självmordsbevakning
och placerades i en enmanscell, inte i tillsammans med andra.
Han sa: "Vad har jag att se fram emot?" Jag sa: "Det finns mycket du kan göra.
Du sa att du läste Bibeln och att du ville återuppta det."
Så han utförde aktiva handlingar
för att försöka bättra sig i Guds ögon.
FEBRUARI 1992
Jag fick ett samtal 1994 från en prästvän i Milwaukee…
ROY RATCLIFF DAHMERS PRÄST
…som sa att en fånge ville döpas.
Han sa: "Du ska nog sätta dig. Han heter Jeffrey Dahmer."
Jag var nervös inför mötet med honom.
Jag hade aldrig varit i ett fängelse. Jag hade aldrig besökt en mördare.
Jag tänkte:
"Jag sitter i samma rum som en man som dödat många unga män."
Och jag såg på hans händer.
Jag tyckte att de var små jämfört med mina.
Med dem hade han strypt män,
och ändå pratade jag med honom som om vi var vilka som helst.
Jag sa: "Ja, jag ska döpa dig."
Det verkade göra honom mycket lättad.
Han sa: "Jag var rädd att du skulle säga 'du är för ond, för hemsk för att döpas'."
Jeff fördes in.
Jag tryckte ner huvudet under vattnet.
Sen sa jag: "Välkommen in i Guds familj."
Samma dag som han döptes avrättades John Wayne Gacy.
6 MER LIK KNYTS TILL GACY
Det var även total solförmörkelse.
En del försökte läsa in nåt slags mystisk mening i allt det här.
Efter det träffade jag honom en timme i veckan.
För att utveckla hans tro,
hans förståelse för vad tron handlade om, och fortsätta varje vecka.
Jeffrey Dahmer bor i den där byggnaden.
Säkerhetsavdelning två.
Han har ett jobb, han moppar och sopar golv.
Ledningen hoppas att han en dag ska kunna bo med övriga fångar.
Sista gången vi träffades var dan före Thanksgiving.
Han gav mig ett kort, och ordet "vän" var understruket.
Det visade att han började förstå vad vänskap var för första gången.
Efter att han suttit ett år i fängelse besökte jag honom.
Han sa: "Det räcker nu. Jag kan inte vara isolerad."
Han sa: "Om jag inte får interagera med andra
blir det värre än om jag dör."
Han sa: "Jag ska be att få placeras bland övriga fångar."
Jag sa: "Nej, Jeffrey. Då är du snart död.
För alla hade så starka uppfattningar
och åsikter om dina handlingar."
MILWAUKEE-MASSAKERN
"Fler liv få inte förloras."
Det säger jag, Wendy. Jag tror inte att jag kan behålla lugnet.
Jag har alltid behövt stimulans. Mental stimulans.
Jag har inte tålamodet jag borde ha.
Det var svårt att gå därifrån den dan.
Jag sa: "Låt bli, är du snäll.
Du kommer inte att överleva."
DEN 28 NOVEMBER 1994
I november 1994, när han satt i fängelse, var han med sitt arbetslag.
Han och en man vid namn Jesse Anderson skulle städa skåp i gymmet.
Christopher Scarver, som fällts för mord ett antal år tidigare, var i samma lag.
Han tog skivstången från träningsrummet
och slog Dahmer i huvudet med det vapnet.
Informationen jag fick från fängelset var att han inte hade gjort nåt motstånd.
Det ironiska är att första gången mr Dahmer mördade
använde han tyngdlyftningsutrustning för att ta Steven Hicks liv.
Cirkeln slöts.
Efter mindre än ett år bland övriga interner dödades han.
Dahmer överlevde förvånande länge.
DÖDSÖNSKAN UPPFYLLD FÅNGE DÖDAR DAHMER
Dahmers far Lionel är här.
Du sa att du var på arbetet
när din fru ringde och sa att din son var skadad. Vad hände sen?
Hon ringde och meddelade nyheten
att Jeff hade avlidit vid tiotiden på förmiddagen.
Jag kunde inte tro det. Jag…
Jag började snyfta och skaka.
Jag blev mycket ledsen.
Det är oundvikligt att komma någon nära när man tillbringar så mycket tid ihop.
VÅLDSAMT LIV, VÅLDSAM DÖD
Vissa misstänkte att fängelsesystemet hade åtagit sig att avrätta Dahmer,
och guvernören, klokt nog, tillsatte genast en utredningskommission.
Fängelset har tre dussin videoskärmar, elektroniska ståldörrar,
och ändå lyckades 25-årige Christopher Scarver
runda det omfattande säkerhetssystemet.
En gick och svarade i telefon, den andra lyssnade på musik.
Det var bisarrt att ingen var där.
Jag har jobbat på fängelser.
Vi övervakade dem när de duschade, när de åt och sov.
Vi såg dem kissa och bajsa.
Rörde de på sig, var vi där.
Dahmer var en av västra hemisfärens mest kända fångar.
Hur kan en så känd fånge bli avrättad i fängelset?
Man utredde det, och kommissionen sa att inget brott begåtts.
Det var ingen konspiration eller nåt insider-jobb för att bli kvitt Dahmer.
De gav honom bra, rättvis vård.
JOYCE DAHMER DAHMERS BIOLOGISKA MAMMA
De vaktade honom. De kände till de möjliga farorna.
Det är inte fängelsets fel.
Även om Jeff var en mördare, kunde han inte försvara sig själv.
Jag kunde inte fira att han blivit dödad.
Jag kan förstå om somliga gjorde det, men jag kände bara sorg.
En sorglig historia med sorgligt slut.
Jeffrey Dahmer var en mycket komplex person.
Han var en mycket plågad individ som kändes själlös och tom.
Slog det dig att det verkade bortkastat att förstöra nån
som såg så trevlig ut när personen ännu levde?
Ja, det gjorde det.
Jag kände att det var…
…ett slöseri att jag inte kunde behålla dem längre utan att behöva döda dem,
men jag visste inget annat sätt att få dem att stanna och kontrollera dem.
Jag hade inget val.
Upplevde du några känslor alls?
Jag kände mycket… Stor ånger.
Jag tror inte att Jeffrey fick nåt tillfredsställande svar
på varför han gjorde det han gjorde.
Han sa: "Alla de här forensiska läkarna jag pratar med,
om bara en av dem kunde ge mig ett skäl till varför.
Jag skulle verkligen vilja veta."
När han dog, visste jag att han aldrig skulle få veta varför.
Det är lätt att kalla honom ett ont monster.
"Varför mörda?" "Han är ond." "Hur vet vi det?" "För att han mördade."
Det är en etikett förklädd till förklaring.
Det fanns fortfarande saker jag ville veta om honom,
saker jag ville prata med honom om.
Det var en bortkastad möjlighet att studera vad som drev honom.
Hans dåd var hemska, förskräckliga,
men om han verkligen inte kunde styra sina handlingar,
tar vi reda på vad som pågår. Som samhälle kan vi kanske lära nåt.
Jeffrey Dahmer brydde sig inte.
Han hade inga medkänslor med dem. Han kände ingen ånger.
"JAG HOPPAS ATT GUD HAR FÖRLÅTIT MIG"
Vad jag vet, kände han ingen skuld över personerna han skadade,
all skada han vållade.
Dahmers offer fick väldigt lite upprättelse.
Och de överlevande familjerna
kunde inte kompenseras för sina förluster.
Det som återstod var Dahmers ägodelar som tagits från lägenheten.
Då beordrade en domare att Dahmers ägodelar, även dödsverktygen,
skulle auktioneras ut till högstbjudande.
Förtjänsten skulle delas mellan offrens familjer.
En filantrop köpte allt å offrens vägnar.
Milwaukee-affärsmannen Joe Zilber sjösatte ett försök att köpa allt och förstöra det.
Zilber kontaktade företagsledare, politiker och framstående Milwaukee-bor.
De samlade ihop 400 000 dollar och köpte alla föremålen.
De var upprörda över att en situation kunde uppstå
där dessa hemska föremål
skulle hamna på en offentlig auktion
som skulle dra till sig stor uppmärksamhet över hela världen.
Sen lastades föremålen i en sopbil
och kördes till en hemlig soptipp i Illinois.
För några timmars sexuell njutning dödade han personer
som inte gjort honom nåt, och som han inte hyste agg emot.
Han berövade dem livet.
Det är tragedin.
Jag hoppas att världen glömmer Dahmer och att han hamnar i historiens askfat.
Alla Oxford Apartments hyresgäster hade ett möte om vad vi skulle göra.
Vi bestämde att vi inte ville bo kvar.
Det kommer att skänka lättnad att veta att de unga män som dog här,
att deras själar och kroppar kan få ro med rivningen.
Oxford-byggnaden kommer att rivas,
och man hoppas att de tragiska minnena begravs för gott.
Det många kallar en symbol för smärta och sanslöst våld
kommer inte längre kunna ses av Milwaukee eller Jeffrey Dahmers offers familjer.
Jag kan förstå att Milwaukee vill lägga det här bakom sig.
Men det är viktigt att förstå
att det finns folk där ute som gör hemska saker.
Ondskan finns.
Jeffrey Dahmer dödade inte bara sina offer,
han skadade även en stad.
Smärtan Jeffrey Dahmers mord vållade skadade Milwaukee.
Familjerna var personer vi såg på tv.
Grannskapet var ett grannskap vi kände till.
Det här var ett fall som blottlade många rasproblem,
en massa olika fördomar,
både inom polisen och samhället som Milwaukee utgör.
Dahmer livnärde sig på det omärkbara i vår gemenskap,
och han skyddades av institutionerna som skulle skydda
de svagaste och sårbaraste personerna.
Han jagade dem och polisen skyddade dem inte.
Vilka lärdomar vi än drar, så uppväger de inte familjernas lidande.
Men vi får inte kasta bort dem.
Det är viktigt att göra det här rätt,
att prata om det här på ett sätt som skänker offren värdighet.
Vi kan inte backa bandet och laga det som hände 1991,
eller tidigare, när han började döda folk.
Det man kan göra är att få folk att prata om det som hände
för att inte gå i samma fällor och för att sprida ljus över det…
PLATSEN DÄR OXFORD APARTMENTS STOD
…så att brotten vi ser på daglig basis kan sluta eller minska.
Fattigdomen, den höga kriminaliteten,
det faktum att vi inte bryr oss om de mindre gynnade,
alla de där sakerna gav honom en lekplats att verka på.
För att förhindra att nåt liknande upprepas
måste man lösa de här problemen.
I dag.
Smärtan och minnet av det som hände går aldrig bort.
Vi kommer alltid säga "tänk om". Var skulle de vara i dag?
Hurdana liv skulle de ha levt? Man kommer alltid att sakna personen.
RAYMOND "CASH D" SMITH DEN 20 MAJ 1990
Att mänskliggöra personerna
som förlorade sina liv är viktigt.
Att hedra att var och en av de där unga männen
hade en mamma, en pappa,
hade systrar och bröder
som älskar dem och saknar dem än i dag.
RICHARD GUERRERO DEN 27 MARS 1988
De försökte bara göra det vi alla försöker göra.
Överleva.
Leva och njuta av livet de hade fått.
De hade fått ett liv som de älskade.
Jag tycker att det är viktigt att berätta deras historia.
Ingen förtjänar att dö på det viset.
TILL MINNE AV:
Undertexter: Jessika Johansson