Downloaded from YTS.MX
Po stoti put, Kes, neću prodati kuću.
Official YIFY movies site: YTS.MX
BOŽIĆNA ISKRA
Vidi ovo.
Bezbrižan život u zajednici s puno sadržaja i slobodnih muškaraca.
Znaš li koliko sam Božića provela ovde?
I pogledaj šta smo sve Greg i ja zajedno renovirali.
Mislim, zašto bih htela da odem odavde?
Zbog kamina obloženog mermerom i kristalima?
Znam da voliš ovu kuću, Moli, ali prevelika je za jednu osobu.
Nije loša.
U redu. Samo kažem, možda bi htela da probaš nešto novo.
Novo je precenjeno. -Poslednjih pet godina brinula si se za Grega.
Pre njega za svoje učenike, pre njih za Kristen. -Plešem. -Plešeš zumbu.
Volim da brinem za druge. -Vreme je da brineš za sebe.
Brinem se za sebe. Balzam za usne. Plešem. -Plešeš Zumbu.
Pre neki dan sam kupila novi karmin.
Balzam za usne. Organski, s ukusom višnje.
Znam. Idemo na žensko putovanje.
Našla sam predivnu kuću koju jedva čekam da rezervišem.
Vidi je.
Samo ti, ja i par prijateljica. Sve zajedno zbog nedelju dana zabave.
Vidi kuću.
Predivna je, ali imaću dovoljno zabave sa svojim devojkama.
Posebno s mojom malom Tofinom.
Dobro. Ali nemoj da dođeš da me tražiš
kad budeš umirala od dosade u ovoj velikoj, staroj kući,
dok se ja zabavljam kao nikad u životu. -Neću!
Kes, znam da misliš dobro i znam šta pokušavaš.
Samo želim da budeš srećna.
I Greg bi to hteo.
Znam.
Ali biću dobro.
Ovo će biti sjajan Božić.
Veruj mi.
Ćao, zlato. -Ćao!
Našla sam najneverovatnije rolšue sa svetlucavim jednorogom
na Ibeju za 30 dolara. I točkići svetle!
Tofini će se jako svideti. -Mama, za mene su.
Znaš da ne mogu da odolim svetlucavim stvarima.
Nisi nikad naučila da voziš rolšue.
Možda i bih da sam imala svetleće rolšue sa svetlucavim jednorogom.
Jedva čekam da dođete za Božić.
Već sam postavila jelku. Izvadila sam vaše omiljene ukrase
i imam sve sastojke za slezove kolačiće u keksu.
Biće kao u dobra stara vremena.
Skoro. -Mama, zato i zovem.
Nisi me zvala zbog rolšua? -Ne baš. -Znaš šta...
Možete li da dođete nedelju dana ranije umesto dva dana pre Božića jer...
Stvar je u tome...
Možemo da odemo na klizanje u grad i na "Krcka Oraščića".
Nismo ga gledali prošli put. -Mama. -Kupila sam drugu tablu za skrebl.
Stivi će biti srećan. Znaš da obožava tu igru.
Mama, nećemo doći kući za Božić.
Smešni ste. Skoro sam vam poverovala.
Uvek se šalite. -Ne šalim se.
Znaš onaj posao za koji se Stiv prijavio u...
Velikoj. -Jako velikoj, zapravo... -Kul. -Kul, sjajnoj...
Sjajnoj! -Da, u sjajnoj tehnološkoj firmi?
Dobio je posao! Dobio ga je. -Dobio sam ga!
To je velika firma.
Pošto je dobio posao, on je novi zaposleni
i mora da radi za praznike, pa...
Ne možemo da dođemo.
Žao mi je. -A Božić?
Ćao, Moli. Ovde Stivi. Ćao.
Mislili smo da bi mogla da dođeš ovamo za praznike.
O, ne, uvek smo ovde.
To je tradicija. -Znam...
Ali promena bi mogla da bude zabavna, zar se ne slažeš? -Ne.
Mama, stvarno želimo da provedemo Božić s tobom, samo...
Ove godine nećemo moći.
Žao mi je.
Ne. Ne, razumem.
Tako da...
Pretpostavljam da ćemo Božić slaviti u... Nju Hempširu.
Zaista sam mislila da će biti snega. -Ne! Možda ga neće ni biti za Božić.
Šta ćeš. Znaš li šta sam donela za vrh jelke?
Šta? Tatinu božićnu zvezdu. -Sjajno!
Jesi se setila da doneseš kutiju slanih karamela od "Roja"?
Da, da, jesam.
Odlično. Hvala ti! Vidimo se uskoro.
Poslednje! Trebaju mi. -I meni.
To je za moju unuku. Njih najviše voli.
Za moju prijateljicu. To... Najviše voli.
Ali moja unuka ima samo devet godina. Koliko godina ima vaša prijateljica?
Deve... deset i dve.
Može li uopšte da žvaće slane karamele?
Sisa ih, u redu?
To joj je poslednja radost u njenom tužnom životu bez zuba.
Znate, vodila sam dramsku grupu u srednjoj školi trideset godina
i ovo je jedan od najboljih tužnih uzdaha koje sam čula.
Skoro mi je slomio srce.
Znači, dobiću slanu karamelu? -Malo sutra!
Vaša prijateljica je možda na samrti,
ali moja unuka će me ubiti ako joj ne donesem ovu kutiju.
Šećer nije zdrav za decu. Zato ga ja nikad nisam jeo.
Znači, ovo je za vas?
Možda bih pojeo dve pre nego što ih joj dam, ali...
Kakva to osoba krade slatkiše detetu?
Platio bih ih.
Zašto vi i vaša prijateljica ne sisate ove?
Henk Maršal.
Moli Forman.
Dolazite li ili odlazite? -Dolazim da provedem Božić s ćerkom.
A vi? -Vraćam se. Bio sam u poseti svojoj sestri.
Ne. Ja ću da platim.
Zašto biste kupili slatkiše za potpunog stranca? -Stranci?
Nakon ovog što smo upravo doživeli?
Da, ali ipak. -Božić je, zar ne?
Koliko slanih karamela si joj dala? -Samo jednu.
Po jednu. -Mama. -Božić je!
Možda sam joj dala četiri ili pet. Ne, ne, zapravo četiri i po
jer joj se nije svidela karamela s đumbirom i cimetom.
Kad već govorimo o slanim karamelama...
Želiš li da čuješ moju sjajnu novu ideju? -Naravno.
Pravićeš slane karamele?
Da, i mogu da smislim razne kul ukuse
i onda možemo da ih podelimo komšijama.
Šta su ti komšije skrivile? -Mama. Ozbiljna sam.
Znam da jesi. -Mogla bih da ih prodajem na Božićnom sajmu.
Postaću toliko popularna da ću otvoriti prodavnicu
i onda ćemo se obogatiti.
Ovo neće biti kao... Ona epizoda s izradom sveća, zar ne?
Eksperiment. Eksperiment s izradom sveća.
U redu je jer sad imamo osiguranje od požara.
Znam šta misliš.
"Još jedna od Kristeninih mušica koja će joj se obiti o glavu."
Ne, naravno da ne.
Ne možemo svi da budemo savršena mama kao ti.
Nisam savršena, Kristen. -Mama, to nije uvreda.
Prilično si blizu savršenoj mami.
Kad sam bila dete, svaki obrok bi pripremala od sirovih namirnica.
Šila si mi kostime za Noć veštica
i bila trener mog fudbalskog tima.
I pravila si neverovatne božićne slezove kolačiće u keksu.
Mogu da te naučim kako da praviš sve to za Tofinu.
Savršeno. -Bako! -Stivi! -Pica!
Ćao. -Ćao.
Čestitam na novom poslu. -Hvala.
Tako nam je drago što si ove godine ovde za Božić.
Ovo je prvi put u jako dugo vremena da nisam bila domaćica za Božić.
Ali sjajne vesti su...
Možemo da napravimo sve što ja pravim i ovde.
Da. -Naravno. -Imaćeš puno posla, pomoći ću ti.
Samo reci ako mogu nešto da učinim.
Treba ofarbati terasu pozadi, vrata od tavana škripe kao luda
i kako stojiš s porezom?
Razumeš li se u propise o malim preduzetnicima?
Nisi došla da radiš, Moli.
Došla si da se opustiš i uživaš u praznicima.
Imaš li sve? -Da.
Moram da odvedem Tofinu u školu i da obavim nekoliko stvari.
Želiš li da i ja idem s tobom?
Ne. Vraćam se za nekoliko sati i ne zaboravi šta je Stivi rekao.
Da se opustim.
Da.
Ćao, bako!
"Dodajte eterična ulja u čaj."
Radije bih dodala bejlis u kafu.
Šta je? Sve je na svom mestu.
Ovde je previše igračaka.
Ćao! Izvini što kasnim!
Mama, šta to radiš? -Izgleda mnogo bolje, zar ne?
Primećuješ li komplementarne boje? -Mama, molim te, siđi.
I pospremila sam ti špajz i očistila sobu za veš. Jesam.
Mama, ne moraš to da radiš. Mogu da čistim svoju kuću.
Imam sistem! Možda je malo neobičan,
haotičan, potpuno lud, ali meni funkcioniše.
Izvini, srce, ali navikla sam da brinem o tebi i...
Znam, ali mogu da se brinem o sebi. I o tebi.
Zašto mi ne dopustiš da ja brinem o sebi?
Dopusti da neko brine o tebi.
I hoću kad se Bred Pit konačno dozove pameti
i shvati da su žene poput vina,
i da naši ukusi sazrevaju s godinama.
U redu.
Moram ponovo da izađem. Tofina ima likovnu radionicu u centru.
Zašto mi se ne pridružiš? -Ne, ostaću ovde jer ja...
Ne. Ne, nećeš. -Nisam završila. Ostala je još samo jedna stvar. -Ne.
Ideš li?
Mislim da ću malo da razgledam.
Lepo je ponovo se vratiti u pozorište?
Zagrli baku.
Da. Ćao, anđele. Vidimo se uskoro. Ćao.
Neću dugo. Nemoj da menjaš tepih u predvorju dok me nema.
Nije li to kradljivica slanih karamela sa aerodroma?
Drago mi je da sam vas opet srela. -I meni da sam sreo vas.
Izvolite.
Šta je to? -Ostatak novca.
Iz prodavnice slatkiša.
Ne bih htela da mislite da vam kradem i novac.
Moli, zar ne?
Dobro pamćenje. -Koji bi muškarac zaboravio nekoga poput vas?
Ćao, mama. Tofina želi da ostanem malo na radionici.
Možemo li da se nađemo u društvenoj prostoriji? -Može.
Drago mi je što vas opet vidim, Henk.
Dobro pamćenje. -Hvala.
Sad bi trebalo vi da kažete da sam i ja nezaboravan.
Bože dragi! Bliznakinje smo!
Drago mi je da nisam jedina ovde s dobrim ukusom.
Ćao. Ja sam Bani. -Moli.
Novi ste u gradu? -U poseti sam ćerki.
Kristen Valdi? -Obožavam je.
Toliko je pomogla s organizacijom gradskih božićnih događaja.
Dame! Dame, ovo je Moli.
Njena ćerka vodi onaj blog o kom vam uvek pričam.
"Boljke i mehurići".
Ja sam Ajako, a ovo je moja žena Lijana.
Drago mi je. -I meni. Sedite.
Ovde smo poznati kao "Božićni kolačići" jer smo...
Vodimo većinu aktivnosti ovde.
Sudeći prema tvom puloveru, i ti si ljubitelj praznika?
Imam lizalice u venama i imelu u nožnim prstima.
Znala sam da je jedna od nas! -Koliko ste dugo u gradu?
Ceo mesec. -Jeste li u penziji?
Da. Predavala sam engleski i vodila dramsku grupu do pre dve godine,
ali sad plan... -Vodili ste dramsku grupu? -Da.
Zašto? -Mi organizujemo božićnu predstavu u gradu.
Predstava je za tri i po nedelje, a naš reditelj je dao otkaz.
Da, zbog "privatnih razloga". -Čula sam da mora na operaciju kuka.
Ja sam čula da je upoznao nekog na Tinderu. -Treba nam reditelj.
Ja ne mogu, jer sam obećala ćerki da ću doći ovamo za Božić
zbog nje i njene porodice. -Hej! Upoznala si "Božićne kolačiće"!
Znala sam da ćete se sprijateljiti. -Treba nam tvoja pomoć.
Dobro. -Tvoja majka mora da režira božićnu predstavu.
Rekla sam im da sam tu da ti pomognem oko proslave Božića.
Ne! Mislim, da, naravno, treba mi tvoja pomoć,
ali ovo je za veće dobro, tako da mogu da te pozajmim...
Ako moram.
Ne znam. Ja... -Daj! Voliš da režiraš predstave.
Biće zabavno. -Možeš i sebi da daš neku ulogu.
Ne, neću da glumim. Sama režija je zahtevna. -Znači, pristaješ?
Gledaj, ako počneš da čistiš garažu, Stiv će se možda razvesti od mene.
Očistila si garažu?
Ja... Nisam mogla da spavam. -Pristaje.
Pristajem. -Da, u redu. -Sad mi trebaju tablice...
Šta je s aukcijom dečjih likovnih dela? Roditelji...
Ali! Ali...
Božićna predstava je najveći dobrotvorni događaj centra.
A grad nam je srezao budžet, tako da nam treba veliki uspeh.
Inače ćemo morati da otkažemo neke programe.
Priređujemo istu predstavu već deset godina,
pa je prilično jednostavno.
Volim tradiciju. Imamo li glumačku postavu? -Otprilike.
Reditelj je glumio Deda Mraza, tako da nam treba novi.
Neko ko je prava zvezda.
Moramo da održimo audiciju.
Održavamo je večeras, ali...
Imamo nekog u vidu ako uspemo da ga pridobijemo.
Lokalnu slavnu osobu? -Moglo bi se reći.
Želimo da ga pitamo, ali se bojimo da će odbiti.
Možda možeš ti da ga nagovoriš.
Ako on glumi Deda Mraza, definitivno ćemo rasprodati predstavu.
Nagovorimo ga. Kad ću ga upoznati?
Sad.
Moli, upoznaj Henka Maršala.
Dame.
Henk, moraš da glumiš Deda Mraza u božićnoj predstavi.
Ne. -Henk! -Žao mi je. Da bar mogu da vam pomognem,
ali to nije za mene.
Izvinjavam se. Gđo Forman.
Ne. Ne brini se zbog njega. Naći ćemo večeras nekog na audiciji.
Možemo li da počnemo iz početka?
Treba mi još kafe.
Idem po kafu. Treba li vam nešto?
Čepići za uši? -Viski? -Dupli.
Možda nam se posreći.
Daj! -Bio je sjajan!
Uhodiš li me?
Ne smeta mi.
Prvo sam kradljivica slanih karamela, a sad sam i uhoda.
Ne zaboravite, i rediteljka božićne predstave,
iako ste u gradu tek pet minuta.
"Kolačići" ne odustaju od toga da vi budete Deda Mraz.
Znam da u poslednje vreme jedem previše kolačića,
ali nisam znao da sam debeo kao Deda Mraz.
Kao rediteljka koja je u gradu tek pet minuta,
mislim da si nam ti jedina opcija.
Stvarno znaš kako da učiniš da se tip oseća dobrodošlim.
U redu, a ovo?
Održavamo audicije i svi su stvarno loši.
Pa smo mislile da ti ne možeš da budeš mnogo gori.
To je već bolje. -Znači, pristaješ? -O, ne. Nisam neki glumac.
Činite se kao neko ko uživa u pažnji.
Volim pažnju, ali ja obično pišem tekst,
ne recitujem. -Pisac ste? -Novinar u penziji.
Ja... Predajem na kursu ovde.
Ima li bolje od božićne predstave da upotrebiš svoj glas,
i pomogneš da prikupimo novac za likovne radionice za dečicu?
Dobro odigrano. Ja sam više Grinč nego Deda Mraz.
Šta imaš protiv Božića?
Stvarno si uporna. -Da. Koja je tvoja cena?
Deset kutija slanih karamela? Ne.
Dvadeset.
Dvadeset kutija slanih karamela? -Da.
Dogovoreno.
Dakle...
Probe počinju sutra u podne.
Bićeš tamo?
Sa zvončićima.
Da, biću tamo. Mislim... Da. -Pazite.
Vidimo se. -Da. -Da.
Šta to radiš, srce? -Pravim slane karamele.
Mogu li da ti pomognem? -Ne. Mogu sama. Samo moram...
Šta ćeš.
Učimo na greškama, zar ne? -Sigurno sam zato tako pametna.
Hvala što pomažeš s predstavom.
Poznaješ me. Ne mogu a da ne pomognem.
Znam, nisi planirala da dođeš za Božić, ali možda je ovako najbolje, zar ne?
Malo sam zabrinuta za tebe, mama.
Zašto?
Otkad je tata umro, činiš se...
Malo izgubljenom.
Srce, dobro sam.
"Dobro"?
Dobro je da si dobro, ali zaslužuješ više. Zaslužuješ sjajno.
Lepo je videti da radiš nešto što voliš.
Kad smo već kod toga, moram da pričitam scenario!
Imam toliko posla.
Oprezno s tom kašikom, dušo. -Da.
Dobar dan svima. Ja sam Moli Forman i veoma se radujem
što ću režirati vašu novu predstavu.
Kao što znate, imamo samo tri nedelje, ali ako svi budemo sarađivali,
ovo će biti najbolja božićna predstava koju je grad Abot video. Dakle...
Na početku...
Je li to zaista priča?
Zato što Deda Mraz samo sedi
i svi samo ulaze i otkrivaju mu svoju božićnu želju,
koju on onda ostvaruje,
a zatim svi pevaju gomilu božićnih pesama?
Šta nije u redu s tim? -Da, Deda Mraz ispunjava želje.
Dosadno je. -Priređujemo istu predstavu već deset godina.
Imamo već scenografiju i kostime.
Ne možemo li malo da pobošljamo priču? Mislim, da dodamo nove pesme ili...
Ili možda da pošaljemo Deda Mraza na misiju?
Na primer, vanzemaljac je sleteo na Severni pol.
Deda Mraz mora da spasi vilenjake pre nego što ih otmu.
"Osmi putnik: Božićna priča".
Sviđa mi se ta ideja.
I onda... Beba vanzemaljac-vilenjak eksplodira u mom stomaku...
Ne želimo da vanzemaljac ubije Deda Mraza. -Naravno da ne.
Jer bi se Deda Mraz oporavio
zbog božićne čarolije, valjda.
Ne, nećemo menjati predstavu.
To je gradska tradicija. -Znam, ali... -Ne diramo tradiciju, Henk.
Zašto da ne?
Jer nas tradicija čini prizemljenima.
Podseća nas da, kad se okolnosti promene
i kad se osećamo izgubljeni
i sami,
tu je uvek tradicija koju čuvamo.
To je poput...
Poput starih uspomena
koje ti daju veliki zagrljaj.
Ovo je bio produktivan dan.
Da, iako sam morala da slušam neke stvarno lude ideje.
Tradicija je vrlo bitna. -Da. -Slažem se! -Vidimo se sutra.
Da. -Ćao! -Sviđa mi se priča s vanzemaljcem.
Moli! Hej!
Kakav sam bio? -Nisi se šalio kad si rekao da nisi dobar glumac.
Čekaj da me vidiš kako plešem.
Srećom za nas, ne moraš da plešeš u ovoj predstavi.
Ali ako želiš malo više vežbe, možemo da odemo na kafu? Sutra?
Rado.
Možeš da mi pomogneš da se povežem sa svojim unutrašnjim detetom.
Mislim da si se već povezao s njim.
Onda možeš da mi pomogneš da se povežem s unutrašnjim Deda Mrazom.
Tvojim unutrašnjim Deda Mrazom na motoru?
Voziš li motor? -Ne!
Ne, ja sam više devojka za četiri točka na drumu.
Ne želimo da diramo tradiciju, zar ne?
Vidimo se sutra.
Umetnik je vrlo talentovan.
Rekli su mi da je i prilično zgodan i šarmantan.
Ti si ih napravio? -Znači, priznaješ. Misliš da sam zgodan i šarmantan?
Ne! Šta? Sad si rekao... -Da.
Ja sam ih napravio.
Hteo sam kreativno da se izrazim kad sam otišao u penziju,
a jednostavno volim da popravljam stvari.
Ovo je stil koji sam naučio kad sam putovao svetom.
To je japanska tehnika "kintsugi".
Predivno je. -Da.
Želiš li da sedneš?
Koje ti je bilo najdraže mesto?
Ako moram da biram,
rekao bih Egipat. Sva ta njegova stara istorija,
toliko neispričanih priča, a toliko toga što treba otkriti.
Oduvek sam htela da vidim piramide. -Zašto nisi?
Nije nikad bio pravi trenutak.
Uvek je pravi trenutak da slediš svoje snove, Moli.
Ćao, Henk. Uobičajeno? -Da. Hvala, Miv.
Ovo je Moli Forman. Režira me u božićnoj predstavi.
Je li on diva? -Zašto bi to rekla?
Obično pije dupli čokoladni kapućino s više slezovih kolačića.
Volim slatko!
Znate šta? Zvuči ukusno. I ja ću to isto. -Može. -Hvala.
Činiš se srećnim ovde.
Novinarstvo je uzbudljivo, ali može da bude i veoma usamljeno.
Kad sam otišao u penziju, odlučio sam da se skrasim ovde,
tako da konačno mogu da pustim korenje.
A ti? Koja je tvoja priča? -Kod mene je suprotno.
Ja sam rano pustila korenje. Došla sam iz Engleske da se školujem.
Udala sam se za dečka s fakulteta, dobili smo dete.
Trideset godina sam predavala engleski i vodila dramsku u srednjoj školi.
Zvuči kao dobar život. -I bio je.
Dok mom mužu nije dijagnostikovana Parkinsonova bolest.
Ali i tad je život bio dobar.
Imala sam sreće što sam mogla da se brinem o njemu.
Do njegove smrti, pre dve godine.
Znam kako je izgubiti partnera.
Moja žena je umrla vrlo mlada. Oboje smo imali samo 30 godina.
Tako mi je žao.
To me je puno naučilo o životu.
Zato sam se uvek trudio da dobijem ono što želim.
Ne sećam se kad sam poslednji put mislila o tome šta želim.
Nemam pojma šta mi sledeće poglavlje sprema.
Hvala. -Tako mi je žao.
Nisam smela tako da se otvorim.
Šta si oduvek htela, a nisi imala priliku to da uradiš?
Postoji jedna stvar.
Mislio sam da si više devojka za četiri točka na drumu? -Bila sam!
Ali motori su me oduvek zanimali. -I muškarci koji ih voze? -Možda.
Sigurno to želiš? -Ne!
Ali ipak ću to da uradim.
U redu. Ne zaboravi šta sam rekao.
Kočnice, gas...
Ne krivudaj. Kreni polako, budi smirena.
Dobro. Ne krivudaj. Kreni polako.
Uspela sam!
Dopuštaš joj da vozi bez dozvole? Trebalo bi da si pametniji, Henk.
Da. -Mama?
Jesi li dobro? Šta se dešava?
Samo joj dajem kaznu zbog vožnje motora bez dozvole.
Više je upozorenje. Položićete vozački? -Obećavam.
Vozila si motor? -Samo smo se provozali po kraju. -Mi?
Dobro je. Ja sam kriv. Dag? Želiš li kafu?
Ne treba. Žena me stavila na tu "keto" stvar.
Izvinite, ali ko ste vi? Ko je on? -Henk.
On je zvezda božićne predstave. -A ovo je vaš motor? -Da, gospođo.
U redu, vreme je da odem.
Obećao sam ženi da ću odvesti nju i decu da pevaju božićne pesme.
Srećan Božić, Dag. -Srećan Božić, Moli.
Ne zaboravi na dozvolu. -Neću.
Šta?
Spremna sam za kolačiće. -I ja! Mama ima ukusne kolače u rerni.
Samo što nisu gotovi. -Mljac. -Mljac!
Zar nije lepo što je baka ovde? -Najlepše je.
Mama, jesam li ti rekla da mi je baka dala da stavim karmin?
Mama? -To je balzam za usne!
Moglo je da bude i gore. Mogla je da bude maskara.
Kako napreduje predstava? -Dobro.
Malo je dosadna, ali nadam se da ću je učiniti malo življom.
Kad smo kod živosti...
Čuo sam da imaš dečka?
Bako! -Ne! Nije mi dečko.
Treba da vidiš kako je gleda. -Ne. Samo je prijatelj.
Ako odlučiš da bude nešto više, u redu je.
Uvek se preplašim.
Ovo je strašna oluja. -Jeste. Šteta što nije mećava.
Gori li nešto? -Moji kolačići. -Kolačići!
Želiš li da čuješ nešto o deda Gregu? Voleo je zagorele kolačiće. -Zašto?
Vidi ovo.
Vrući su.
Slušaj.
Jesi li čula? -Da.
Pa...
Zagoreli kolačići su najbolji jer ih i jedeš i čuješ.
Osim toga...
Nema ništa loše u tome što su im ivice malo zagorele,
dok god su slatki iznutra.
Znaš šta je još ukusno zagorelo? -Šta? -Slezovi kolačići.
Tati zagore svaki put kad kampujemo.
Hej! -I onda mi kaže da nešto poželim.
Ne trebaju ti zagoreli slezovi kolačići da nešto poželiš, pogotovu ne za Božić.
Kolačići. Kolačići!
Zapravo su iznenađujuće ukusni. I hraskavi.
Probaj ovo.
Imam sjajnu ideju. Šta ako napravim pikantne karamele?
To još niko nije uradio. -Možda postoji dobar razlog za to.
Ozbiljna sam!
Kao kad su smislili one krofne s javorovim sirupom i slaninom...
To su bile ogromne krofne.
Ove su s javorovim sirupom i slaninom? -Ne! To je već viđeno.
Ovo je slana karamela sa slaninom i hamburgerom sa sirom. Probaj.
Je li to... Je li u njoj pravi hamburger? -Da.
Jesi li došla do sredine s kečapom?
O, ne... Sad jesam.
Upozorila sam te! -Jesi, upozorila si me.
Odvratno je, zar ne?
Srce, bila je to vrlo kreativna ideja.
Moraću da nastavim da pokušavam
jer žene iz porodice Forman ne odustaju. -Tako je. -Tako je!
Bako? Hoćeš li da dođeš popodne na plivanje?
Ne bih to propustila. Naravno.
Prvo moram na probu, ali završiće se do tri.
Mlada damo, da te više nije zaustavila policija za prebrzu vožnju.
Ne, gospođo. Biću dobra.
Časna izviđačka. -Časna izviđačka.
Dag ti nije napisao kaznu, zar ne?
Bratanac mi je. Razgovaraću s njim. -Dao mi je samo upozorenje.
Baš si loš uticaj, Henk. -Ja? Ova ovde nije tako nevina.
Šta se dogodilo?
Rekao bih da je u pitanju začepljena vodovodna cev.
Naša scenografija! Naši rekviziti!
Naši kostimi!
Sve je uništeno! -Ne možemo da priuštimo nove.
Ne znam kako ćemo sada prirediti predstavu.
Ljudi, znate šta? Ovo možda nije tako loše.
Ne, ne gledajte me tako. Saslušajte me.
Znam da godinama priređujete istu predstavu, isti scenario...
Grozan je. Ovo je prilika da ga poboljšamo.
Da počnemo iz početka. -Ali to je gradska tradicija.
Svaka tradicija ima svoj početak, Moli.
Sve staro je nekada bilo novo.
Ali to ne znači da ćeš to odbaciti jer je staro.
Ne, nemojte me pogrešno razumeti. Ja volim tradiciju.
Tradicija čini prošlost živom, ali nove stvari čine nas živima.
Zar ne?
Možda bi trebalo da gradu ponudimo nešto novo o čemu će pričati.
Henk? -Šta je? -Ti i ja ćemo napisati novi scenario.
Kolačići, imaćemo nove kostime, scenografiju.
I možda rasprodaju kolača... Nešto da prikupimo dovoljno novca.
Da, ali imamo samo dve nedelje. -Znam! Zašto onda stojite tu? Pokret!
U redu. Da vidimo šta se može spasti. -Mokro je!
Gde počinjemo? Želiš da ja kucam?
Da, molim te. -U redu.
"Božićna..."
Nisam nikad pisao scenario, ali...
Svaka priča u suštini funkcioniše na isti način.
Moraš da postaviš pitanje i onda tražiš odgovore.
Koje onda pitanje želimo da postavimo?
Ako božićna jelka padne u šumi i nema nikoga ko će to čuti,
hoće li Henk ipak dobiti poklone?
Ne budi smešan! Nemamo vremena za ovo!
Dobro.
Moram nešto da priznam.
Inače ne slavim Božić.
Da.
To sam shvatila. Zašto ne?
Uglavnom zato što sam radio.
Obično bih bio na zadatku tokom Božića, tako da...
To je jedini razlog?
Pogledaj se. Postavljaš pronicljiva pitanja.
Tražim odgovore. -Tuše.
Kler više nema, a nemamo decu.
Božić je zato bio samo još jedan dan. Ništa bitno.
To je tako tužno, Henk.
Nikad to nisam tako gledao. Iskreno, dok nisam upoznao tebe.
Božić ti donosi toliko radosti.
Hteo bih da pitam, zašto toliko voliš Božić, Moli?
Mnogo je razloga zašto ga volim. -Na primer?
Zvuk božićnih pesama svuda,
sjaj ukrasa na jelkama, vreme provedeno s porodicom.
Na Božić,
sve izgleda kao poklon.
Svaki trenutak sjaji jače.
I oseti se dašak ljubavi u vazduhu, poput mirisa cimeta i đumbira,
i jednostavno te ispunjava...
Ljubavlju.
Izaziva onaj topao i prijatan osećaj.
Ubedila si me. -U postojanje Deda Mraza? -U ljubav.
Pišeš li scenario za božićnu predstavu ili harlekinski ljubavni roman?
Ne, samo smo... -Ja sam samo... -Nema veze! Slušajte.
Ne možemo da napravimo scenografiju i kostime bez scenarija, tako da...
Koji god da vam je kreativni proces... Požurite. -U redu. Razumem.
Biće gotov do... Kad? -Sutra.
Sutra? Ne, ne možemo da ga napišemo do sutra.
Mislim da ćete vas dvoje uspeti.
Voljno.
Da.
Uhvaćeni smo. -Uhvaćeni smo.
U redu! -Dobro. -Na posao.
Uspeli smo.
Nemoj da budeš tako iznenađena. Ja sam potpuno verovao u nas. -I ja.
Moraćemo malo da ga doteramo, ali...
Mislim da je dobar.
Dobar smo tim.
Da.
Imam puno posla.
Znaš šta?
Drago mi je da si zbog promene svog plana došla ovamo za Božić.
Najbolji si poklon kakav već dugo nisam dobio.
Ispratiću te.
Mama.
Dobro. Znam da je kasno, ali pisali smo novi scenario,
potpuno smo se uživeli... -Ne.
Propustila si Tofinino plivanje.
Potpuno sam zaboravila. Izvini.
Dešava se. -Ne! Ne. Ne događa se meni. Izvini.
Mama, u redu je. Zaista. Samo što te ona...
Čeka te.
Ćao, srce. -Bako!
Izvini što sam propustila tvoje plivanje.
Pobedila sam!
Tako sam ponosna na tebe, moja mala lutkice.
Da sam barem bila tamo.
Prvo sam bila malo tužna,
ali onda mi je mama rekla da, čak i ako ljudi nisu fizički prisutni,
uvek su s nama u našim srcima.
Bako... Ti si bila u mom srcu.
I ti si bila u mom.
Želiš li da znaš koja je moja božićna želja? -Koja?
Da možeš da ostaneš s nama zauvek,
i svetlucavi jednorog u duginim bojama. Pravi.
To je velika želja.
Moraćemo da se pouzdamo u Deda Mraza, zar ne?
Je li mama stvarno rekla to? -Da.
Ima svoje trenutke.
Da.
Ovde je novi scenario o starom vilenjaku...
Kog ja glumim!
I koji je izgubio božićni duh. Da bi ga opet pronašao,
morao da je da poželi nešto na božićnoj zvezdi.
Koju ja glumim... -Usput sklapa nekoliko prijateljstava
i konačno dolazi do božićne zvezde
koja mu govori da svu potrebnu ljubav nosi u sebi
i da ne treba ništa da zaželi jer je on svoja božićna zvezda.
Zove se "Božićna iskra".
Zvuči fantastično.
Biće puno posla, ali znam da ćete uspeti.
Prikupićemo mnogo novca!
Dobro je, jer je rupa na krovu napravila mnogo štete.
Sve to zvuči sjajno,
ali šta ćemo s kostimima i rekvizitima?
Dobila sam još više donacija!
Građani su se zaista iskazali. -Znala sam da hoće.
Ovo je sve što sam spasio iz skladišta.
Ne znam baš za ovaj šešir. Miriše na sir.
Izveštavao si o ratu u Iraku, spavao u kolibama od blata u Amazoniji,
bio si na tajnom zadatku na konvenciji obožavalaca "Bekstrit Bojsa"
i ne možeš da podneseš mali smrdljivi vilinski šešir?
Pomiriši ga.
Omekšao si, Henk. -Bićeš dražestan vilenjak, Henk.
Da, vrlo vilinski. -Bićeš lepa, lepa princeza.
Zašto se ne vratiš tamo i nađeš još nešto što možeš da spasiš?
Dođi. -Šta je?
Zanima me mogu li večeras da ti pripremim večeru
i time ti zahvalim za tvoju pomoć s predstavom? -Ti kuvaš?
Da, Moli. Moderan sam muškarac. Kuvam, čistim...
Pratim Krisi Tigan na Instagramu. -I ja!
Ne, stvarno. Hoćeš li ipak da dođeš?
Da. Doneću desert.
U 19 sati? -U 19 sati.
Vidimo se.
Reci. -Šta? -Ženo, obrazi su ti crveniji od boce crnog vina.
Henka poznajemo već dosta dugo
i nikad ga nisam videla da je takav s nekim.
Rediteljka i zvezda. Kliše, a opet tako poetično!
Nema ničega između nas.
Zabavan je i sladak je.
ali ovde sam još samo nekoliko nedelja.
Zato je savršeno. Praznična afera! Samo za zabavu. Samo za tebe.
Ali budi oprezna. Ajako je trebalo da bude moje rame za plakanje.
Dvadeset godina kasnije, i dalje sam njeno rame.
Želite istinu? Nisam ni sa kim izlazila od Gregove smrti.
I...
Ne mogu da zamislim da budem s nekim drugim.
Ali ne mogu da zamislim i da ću ostati sama do kraja života.
Nakon razvoda, mislila sam da neću to nikad preboleti.
Da, ali trajalo je, a sad?
Opet živim svoj život za sebe.
I to je tako dobar osećaj. -U tome je poenta starenja.
Nemam vremena da živim po tuđim pravilima.
Živim po svojim.
Juče je izmislila pravilo. Ješće sladoled za doručak.
"Sladoled nedeljom". Kako to nije postalo popularno?
Trebalo bi da bude popularno.
Šta god bilo za tebe, Moli, sad je vreme da to uradiš.
Šta god kuvaš, miriše na ukusno. -Argentinski paprikaš.
Svoj posao volim delimično
zbog toga što mogu zaista da upoznam mesta koja sam proputovao.
Šta si još naučio...
Osim kuvanja?
Hajde, pokazaću ti. -Šta ćeš mi pokazati?
Kako se pleše tango.
Zar nisi rekao da ne znaš da plešeš? -I ne znam.
E pa, ja znam, pa ću ja da vodim.
Imaš tri stopala!
Zašto ti ne vodiš?
Jesi li sigurna? -Jesam.
Ovo je lepo. -Jeste, zar ne?
To je hleb.
Pečeš i svoj hleb?
Ima li nešto što ne možeš?
Ne mogu da prestanem da gledam u tebe.
Bilo je ukusno.
Nemam uvek priliku da kuvam za druge. -Ne radiš li ovo za sve žene?
Ti nisi bilo koja žena. -U pravu si.
Zar nisi rekla da ćeš doneti desert? -Da, jesam.
Uvek držim obećanja.
Ima još.
Zar nećeš da podeliš? -Tako su dobri.
Izvoli.
Nemoj da kažeš Kristen.
Dobila je neku ludu ideju o proizvodnji slanih karamela.
Zašto je to luda ideja? -Ne zna da pravi slane karamele.
Moli, Moli. Nema ništa loše u tome da probaš nove stvari.
Ali nema ništa loše ni u tome
da uživaš u starim i klasičnim stvarima tu i tamo.
Kao sad.
Šta predlažeš?
Zašto mi ne otkriješ
svoju omiljenu božićnu uspomenu?
Neku iz detinjstva.
Stvarno?
U redu. Pod jednim uslovom.
Ovo...
I ovo...
Eto.
Da nisi nešto zaboravio?
Svoju božićnu uspomenu?
Dobro.
Evo je.
Imao sam pet godina
i sestra me zezala
jer je rekla da sam jedini u kraju koji veruje u Deda Mraza.
Te godine sam odlučio da joj dokažem da Deda Mraz postoji.
Tako treba! -Da.
Ostao sam budan na Badnje veče,
čekajući uz svoju pouzdanu kameru
da uhvatim živog, starog vilenjaka kako se spušta niz dimnjak. -I?
Zaspao sam.
Ali kad sam se probudio,
ispod jelke je bilo sve što sam hteo za Božić.
I je li tvoja sestra promenila mišljenje?
Ne. Rekla je da nije zadivljena, ali ja sam znao da je bila.
I dalje si verovao? -Jesam, dok nisam prestao.
Znaš šta...
Kad te pogledam,
osećam se opet kao petogodišnji Henk koji se probudio na božićno jutro
i pronašao sve što želi ispod te jelke.
Gde si bila, mlada damo?
Ja?
S Henkom.
Do ponoći?
Zašto mi nisi odgovorila na poruke? -Ostavila sam mobilni u autu.
Nisam htela da brineš. -Ali brinula sam.
Trebalo je da ti se javim.
Izvini.
Jesi li se bar zabavila?
Jesam.
Nisi...
Kristen! Ne. Naravno da nisam. Ne budi smešna.
Mama!
Ti si lepa, privlačna žena!
U redu je izaći i malo se zabaviti.
Tata bi to hteo.
Hteo bi da ja... Izlazim s drugim ljudima?
Hteo bi da budeš srećna!
I ako te Henk čini srećnom, onda je samo to bitno.
Uvek će biti s tobom.
Bez obzira šta radiš.
Kao i ja.
Volim te, dušo.
I ja tebe.
A sad na spavanje. Trebalo je da već spavaš.
I jedan, i dva i jedan, dva, tri...
Nešto nije u redu. -Ceo dan vežbamo.
O, ne. Ne, ne vi. Vi zvučite odlično!
Ne, nego... Ne znam, nešto nedostaje.
Moraću nešto da smislim.
Uzmite 10-minutnu pauzu. -U redu.
Odlično radiš. Predstava će biti neverovatna! -Hvala.
Dobar je osećaj opet biti u igri.
Kad smo kod igara... Vidim da je između tebe i Henka živo.
O, ne. Nije ozbiljno. -S Henkom nikad nije.
Šta to znači? -Ne, volim ja Henka.
Šarmantan je, drag, ima kosu i zube,
ali ne, on se nikad neće smiriti.
Ko je spomenuo smirivanje? Ja sam ovde još samo nedelju dana.
Mislim... Nema šanse da je moglo da postane nešto ozbiljno.
I ne želim to. -To je sjajno!
Da, samo budi opuštena i biće sve u redu.
Odgovara mi da budem opuštena. -Tako treba! Zabavi se.
Nema boljeg osećaja nego kad izađeš iz zone komfora.
Vidi se.
Vidi ti sebe.
Tvoja kočija čeka.
Sela sam.
Sećaš se šta sam te naučio?
Da. -Dobro.
Spremna?
Rođena sam spremna.
Zaboga, mislim da zna šta radi!
Zaista je lepo, zar ne? -Opuštajuće je, zar ne?
Idemo.
U ovih poslednjih nekoliko dana, stvarno si bila puna energije.
Jedva te pratim.
Život treba živeti, a motore treba voziti.
Upravo sam shvatila šta nije u redu s poslednjom scenom.
Jednostavno ne prenosi poruku predstave.
Znaš li šta će je istaći?
Šta? -Vanzemaljac.
Igrao sam se s novim monologom. -Da ga čujem.
Ne, ne. Nije još gotov.
Možda ti mogu pomoći.
Već jesi. Puno.
Uskoro ćeš ga čuti.
Znači li to da ćeš ga recitovati danas na probi?
Nikako. Ne, više ne glumim. -Zašto da ne?
Bavila sam se glumom na fakultetu,
ali nisam nikad bila zadovoljna ni sa čim što sam uradila.
Uvek sam mislila da mogu bolje.
Perfekcionista si. Čuo sam za takve kao što si ti.
To Kristen uvek kaže. -Da?
U redu, priznajem. Ili barem pokušavam da budem.
To puno objašnjava. Bojiš se da isprobaš nove stvari,
jer se brineš da nećeš moći da ih usavršiš.
Zato je jednostavnije držati se onog što si usavršila.
Jesam li u pravu?
Nisam?
Znaš šta? Ako nešto funkcioniše,
zašto to menjati?
Istina, ali...
Jedini problem s tim je što sebi toliko toga uskratiš,
nove prilike, nove veze, nova osećanja.
Uskratiš sebi ono što jesi.
Više si od onog, Moli, što si već postigla. Više od tvojih...
Tradicija.
A ti? -Šta?
Šta si ti sebi uskratio?
Mrzovoljni vilenjače.
Idemo. Kasno je.
Vidimo se sutra na probi. -Da.
Mama, vreme je da postaviš zvezdu.
Henk, želiš li da nam se pridružiš?
Pa... -Rado.
Imam iznenađenje! -Kakvo? -Napravila sam ti čarapu!
Hvala. Kako slatko. Hvala. -Nema na čemu.
U redu. Vruća čokolada za sve.
To!
Ne želim da budem previše služben ili sentimentalan,
ali mogu li... Mogu li nešto da kažem? -Naravno.
Prošlo je dugo vremena otkad sam slavio praznike
i bio sam malo kao stari vilenjak u predstavi.
I ja...
Valjda sam izgubio božićni duh.
Ali ti, Moli,
nisam nikad upoznao nekog ko širi toliko radosti kao ti.
I želim da ti zahvalim
što si mi pomogla da se prisetim božićne čarolije.
Hvala ti.
Pa... -Nazdravlje.
Sviđa mi se.
Iako je loš uticaj? -Sviđa mi se jer je loš uticaj.
I tebi se sviđa.
Ima nešto u njemu.
Motor?
Tako je seksi!
Selfiji. Hajde, približite se. Nisi u kadru.
Ja ću da slikam. -Dobro. Spremni? -U redu.
Tri, dva... Ptičica! -Ptičica!
Slatko.
Predivno. -Hvala!
Ne ti, Henk, jelka. -Naravno. Valjda izgleda dobro.
Nedostaje jedino tatina zvezda.
Henk? Tamo je na stolu. Možeš li da je doneseš?
U kutiji je. -Moj tata ju je napravio za moj prvi Božić.
Trebala mu je cela večnost.
I stavljali bismo je na jelku svake godine, tri dana pre Božića.
I zadržala si tu tradiciju? -Da.
Izvini.
Tako mi je žao. Ja... -Bila je nesreća, Henk.
Ne. Znam, ali samo sam... -U redu je.
Večeras sam se zaista zabavio,
osim kad mi je pala zvezda.
Jako mi je žao zbog toga.
Bilo je zabavno večeras.
Čak i ako si varao u pantomimi.
Nisam varao. Samo dobro čitam ljude.
Zaista? -Da.
Ti si dobra knjiga jer ne želim da prestanem da te čitam.
Kako si postao gradski plejboj s takvim forama?
Ko je rekao da sam plejboj? -Svi. -Stvarno?
Ako definišeš plejboja kao nekoga ko voli da se zabavlja,
onda valjda jesam. Jer se zabavljamo, zar ne?
Da, zabavljamo se.
Da?
Laku noć, Moli.
Laku noć, Henk.
Ko je, zaboga, Henk? -Nemoj da se uzbuđuješ.
On je samo... Prijatelj.
Nisam ja ta koja je uzbuđena. I koja sjaji! I crveni se!
Moli! -Šta je?
Ispričaj mi više o toj ljubavi s Henkom.
Je li ozbiljno?
Ne. Živimo u različitim saveznim državama, sećaš se?
Praviš izgovore. -U pravu si, Kes.
Trebalo bi da prodam kuću, udam se za Henka i živim srećno.
Šta?
Kes, moram da idem.
Šalim se.
Kes želi da...
Misli da treba da prodam kuću i da se malo zabavim.
Bez brige, dušo, rekla sam joj ne. -Zašto?
Jer nisam spremna! -Za šta to nisi spremna?
Mama, znam da ne puštaš...
Šta to treba da znači? -Pa držiš se za stvari i ljude.
Za tatu i mene. -Tebe?
Ja sam ti mama, treba da se držim za tebe.
Mama, mnogo te volim, ali ja nisam kao ti.
Da, znam.
Onda me pusti da budem onakva kakvom si me odgajala.
Samostalna, neustrašiva i luckasta.
Moraš da me pustiš.
Moraš da pustiš tatu i živiš svoj život.
Ali ti si moj život.
Ti i tata.
Dobro, možeš da nas pustiš i zadržiš u svom srcu.
Napravi mesta za nove ljude i nova iskustva.
U redu.
Kad budeš spremna da ponovo upališ tu vatru,
biću ovde da ti pomognem da zapališ šibicu.
Laku noć.
Sutra uveče je! Usredsredimo se!
Preusko je!
Možda ne bi trebalo doslovno da shvatiš ime "Božićni kolačići".
Daj, molim te, ti stavljaš liker od jaja u žitarice!
Da, doktor mi je rekao da treba da povisim unos proteina.
Gde je Henk? -Liker od jaja nije isto što i belanca!
Oprostite što kasnim! Trebalo je nešto da obavim.
Ovo je naša zadnja proba. Nema vremena za druge stvari.
Sjajno, još nešto je slomljeno.
Ja ću to da sredim.
U redu! Na prvi položaj. Hajde.
Bili ste neverovatni!
Htela bih svima da se zahvalim na trudu.
Režiranje predstave bilo mi je jedno od najboljih iskustava u životu. Hvala.
Hvala vam što ste mi dali ovu šansu.
Tako da... Odmorite se! Pred nama je važno veče! U redu?
Bravo, ljudi. Bravo. -Bilo je neverovatno! Neverovatno!
Uspela si. Odlično si to režirala.
Puno vam hvala.
Hej, Henk!
Staviću sanke Deda Mraza ovde.
Da, ovde bi bilo dobro. -Moli?
Moli, imamo problem.
Znam. Poslednji monolog. Još radim na njemu.
Ne, ne, ne to. Ne.
Prodali smo dovoljno ulaznica da pokrijemo troošak nove scenografije,
ali sad moramo da pokrijemo troškove popravka krova i ja...
Čak i ako rasprodamo sve ulaznice, neće biti dovoljno. -Šta ćemo onda?
Moraćemo da otkažemo umetničke programe i preraspodelimo sredstva.
Mora da postoji bolji način.
Smisliću nešto. Obećavam.
Evo. Vrati se i odmaraj se. -Da. Malo sam umorna.
Drago mi je što imam nekog poput tebe da reši probleme.
Vidimo se sutra? -Vidimo se sutra.
Sviđa mi se ova. Mnogo je bolja.
Kakav dobar izgled.
Jeste, zar ne?
Isprva nisam bio baš siguran oko najlonki, ali...
Ima lepe noge. -Pomažu i šiljaste cipele. -Da.
Kako se osećaš? -Nervozno, ali dobro. Spremna sam.
Ne, mislim...
Jako mi je žao zbog tvog ukrasa.
Henk, već si se izvinio. -Znam, ali...
Znam kakav je osećaj izgubiti voljenu osobu.
Želiš da se držiš za svaki deo njih. Bez uvrede.
Znam da ti je ona zvezda mnogo značila.
Moja ćerka mi je pomogla da shvatim
da možeš da pustiš stvari i još uvek ih držiš blizu srca.
U pravu je.
Shvatila sam i da možda ponekad
moraš nešto da razbiješ na stotinu komadića
pre nego što možeš ponovo da ga sastaviš u nešto novo.
Nekoga novog.
Veoma poetično.
Hvala ti.
Možeš li da navratiš večeras?
Probe u zadnji čas?
Ne. Radim na priči i treba mi pomoć s krajem.
Za tvoje predavanje? -Ne. Ovo je privatno.
Jesi li uvek ovako tajanstven?
Možda.
U sedam sati?
U sedam.
Koju si priču hteo da mi ispričaš?
Jednom davno,
postojao je jako šarmantan, zgodan i talentovan muškarac.
Ovo je fikcija, zar ne?
I samo je hteo kutiju slanih karamela!
Ali lepa, mala vila mu je ukrala. -Nisam je ukrala!
I nije stala na tome. O, ne, nije! Tad je ukrala njegovo vreme
tako što ga je nagovorila da glumi u njenoj božićnoj predstavi.
Zatim je ukrala njegov motor. -Ne, ne. Pozajmio si mi ga.
Ukrala je čak i njegovog Grinča
kad ga je pozvala kod sebe da zajedno okite božićnu jelku.
Ali jednu stvar nije morala da ukrade.
Njegovo srce. Jer joj ga je on dao.
Proputovao sam ceo svet, Moli Friman,
ali nema tog mesta na kom se osećam onako kako se osećam kad sam s tobom.
Ti si ispunjenje sna.
Mislio sam da je vreme da neko tebi ostvari snove.
Idemo napolje. Želim nešto da ti pokažem. Dođi.
Henk...
Greg je obećao da će da me odvede da vidim piramide kad ode u penziju.
Ja ću te odvesti. Ostani ovde. Nemoj da ideš.
Možemo da idemo u Egipat. Možemo bilo kuda.
Mislila sam da se samo zabavljamo. -Zabavljamo se.
Zašto onda da prestanemo?
Spreman sam za sledeće poglavlje, Moli.
Jesi li ti?
Ne mogu.
Molim te, samo razmisli. Molim te?
Žao mi je, Henk.
Moram da idem.
Opet mene čekaš?
Ne.
Valjda sam zaspala.
Istraživala sam prodaju na internetu.
Prodaju čega?
Slanih karamela. -Tako dakle.
Probaj. Mislim da sam konačno uspela.
Ukusna je. -Znam.
Ima ukus kao...
Kuća od medenjaka.
Imam i liker od jaja i lizalice, čak i zagorele slezove kolačiće.
Božićna slana karamela? Ovo je sjajno.
Tofini se sviđa. To je bitno. -Ne znam šta bih rekla. Šokirana sam!
Ne, ne, srce. Nisam... Nisam tako mislila. Samo sam...
Znam šta misliš. Malo sam zbrkana.
Ali trudim se.
Ponekad je stvarno teško ispuniti tvoja očekivanja.
Mogu li da ti odam malu tajnu?
Kad sam bila mlađa, mislila sam da sve radim pogrešno
i bila sam sigurna da ćeš imati traume za ceo život.
Morala sam da naučim kako da budem mama na svoj način,
da ne kopiram svoju mamu, drugarice ili savršene mame na televiziji.
Nisam bila kao moja mama.
A ti nisi ja. I ne želim da budeš.
To je zadnje što sam očekivala da će izaći iz tvojih usta.
O, ne. Izvini.
Samo brbljam. Sigurno te izluđujem.
Uvek ti govorim kako i šta da radiš.
Ne moraš baš tako brzo da se složiš.
Ja...
Valjda sam
pokušavala kroz tvoj život da ispunim svoj.
Oprosti.
Ali ti, ti imaš najlepšu, jedinstvenu iskru, Kristen,
i ja ne želim da je prigušim.
I ti imaš svoju iskru, mama.
Samo treba da je iskoristiš.
Vreme je.
Henk želi da ostanem
i putujem svetom s njim.
I da zajedno počnemo novo poglavlje.
I?
Ne mogu.
Zbog tate?
Sećaš li se kako ti je pre nekoliko godina
Tofina rekla da ne želi brata ili sestru
jer se brinula da je Stiv i ja nećemo jednako voleti?
Šta si joj rekla?
Da srce naraste toliko da u njega stane sva ljubav koju staviš u njega.
Ne moraš da prestaneš da voliš tatu da bi volela Henka.
Mama, imaš veliko srce. Ono može to da podnese.
Samo moraš da se otvoriš da bi u njega ušla ljubav.
I izašla.
Kako si postala tako mudra?
Imam svoje trenutke.
I imala sam prilično dobru učiteljicu.
Jesi li još budan, Henk?
Uđi. -Ćao! -Ćao.
Danas je veliki dan. Jesi li spremna? -Imam dobar osećaj u vezi predstave.
Ali brinem da neće biti dovoljno.
Mislila sam da je rasprodato? -Jeste, ali Bani mi je rekla
da troškovi premašuju iznos koji možemo da prikupimo
i ako rasprodamo predstavu.
Problem je što mesto održavanja ne može da primi dovoljno ljudi.
Šta?
Ništa! Samo se usredsredi na predstavu.
Ima osećaj da će sve ispasti dobro.
Tolike... Tolike noći...
Tolike noći.
Tolike noći...
Zdravo.
Ćao.
Žao mi je zbog sinoć. -Ne, ne!
Ne, meni je žao.
Ponudio si mi san, a ja sam se previše bojala da ga ostvarim.
Imala sam predivan život s Gregom...
Ali moj život još nije gotov.
Zbog tebe se osećam kao da mogu sve.
I po prvi put u jako dugo vremena...
Budućnost je puna prilika.
Ne moram da prestanem njega da volim da bih volela tebe.
Kristen mi je pomogla da shvatim... -Ne...
Jesi li upravo rekla da me voliš?
Pretpostavljam da jesam.
I ja volim tebe.
Mama!
Izvinite.
Našla sam način kako možemo da platimo popravku krova. Prodala sam još karata.
Kristen, nemamo dovoljno sedišta za sve te ljude.
Rasprodati smo! -Znam. Zato sam pokrenula prenos uživo.
Stiv i Tofina već postavljaju kameru.
Prodala si karte za prenos uživo? -Da. Za 2.000 dolara! -Ti vrapca.
Publici ću da podelim besplatno svoje slane karamele.
"Božićne slane karamele"?
Svideće im se. Kupci će čekati u redovima.
Znam. -Sjajna si!
Dovoljno toga si počistila iza mene. Bilo je lepo za promenu pomoći tebi.
Kako mi se samo posrećilo da imam tebe?
A ja?
I tebe. -Hvala.
Imamo hitan slučaj! Bani je izgubila glas. -Dobro sam.
Samo mi treba med.
Ne može ovako da nastupi.
Ne. -Šta ćemo da radimo?
Moraćeš da je zameniš. -O, ne, ne. Ne mogu.
Jedino ti znaš sav tekst. A i novi monolog. -Da.
Godinama se nisam popela na pozornicu!
Onda je vreme da se opet popneš. -Ne, ja sam više osoba iza kulisa.
Nemam kostim. -Sigurna sam da ćemo nešto smisliti.
Da! Da. -Nema problema.
Nisam zvezda.
Ne mogu ja to.
Ja sam vilenjak br. 1. -A ja sam vilenjak br. 2.
I donosimo vam veselje... -Veseli, kakvi vilenjaci i treba da budu.
I puno božićnog duha od glave do kolena.
Ceo dan plešemo i igramo se... -I pevamo vesele božićne pesme.
Vreme je da im pokažemo šta imamo...
Ne brinite, nećemo dati otkaz na poslu.
Mičite se!
Šta je njemu?
Nisi li čuo? Izgubio je božićni duh.
Hej.
Ako želiš nazad svoj božićni duh,
moraš da nađeš božićnu zvezdu i nešto poželiš.
Ali kako da je nađem?
Moraš da je tražiš na pravom mestu u pravo vreme.
Ali kako ću to da znam?
Pođi sa mnom. Znam nekog ko može da pomogne.
Jesi li izgubljen? -Da, jesam.
Možemo da ti pomognemo da nađeš svoj put.
Mogu li i oni da pođu sa mnom?
Naravno. Samo ne traži od vilenjaka da pevaju.
Hej!
Svaka pahuljica je jedinstvena. To je ono što nas čini predivnim!
Kakve to veze ima sa mnom?
Ono što tebe čini predivnim jeste zvezda koja čeka samo tebe.
I ako je nađem...
Vratiće mi se božićni duh?
Da! Samo moraš da veruješ.
Tolike noći sam pretraživao nebo,
tražeći tu posebnu zvezdu.
Ostala je sakrivena.
I svake noći sam zaželeo
da mi neko obasja put,
da mi pomogne da opet verujem.
Ona nije ovde.
I bojim se da neće nikada ni doći.
Ovde sam.
Tražio sam te po celoj zemlji.
Zašto si se krila?
Nisam. Nebo je bilo previše tamno da bi me video.
Godinama su strah i sumnja prigušivali moje svetlo.
Kad ljudi ne veruju,
kad zaborave kako svet može da bude radostan i lep,
kad dopuste da zimska hladnoća ohladi njihova srca...
Tada moj sjaj postaje sve prigušeniji.
Ali tad si ti došao da me tražiš. Poslao si svoje želje u noć
i tvoja ljubav i vera dale su mi iskru da ponovo svetlim.
Sad svi mogu da me vide.
Vreme je.
Vreme za šta?
Vreme da zablistamo.
Srećan Božić svima i svima lep život!
Rekao sam ti da si zvezda.
U redu je.
Božić mora da bude ovakav. -Tako je!
Jesi li se čula s Kes?
Imam već tri ponude. Sve su iznad tražene cene.
To je odlično. -Bako, ja želim da putujem svetom s tobom.
Pa... Donećemo ti poklon sa svakog mesta koje posetimo, može?
Kul. -Kad smo kod poklona...
Moli?
Ovo je za tebe.
Kako si to napravio?
Kad si govorila o stvaranju nečeg novog od starog,
dala si mi ideju, pa sam...
Tražio sam od Kristen delove zvezde...
Izvoli.
Sviđa ti se?
Savršena je.
Kristen, možeš li da nam učiniš čast?
Da!
Srećan Božić, mili moji. -Srećan Božić!
Srećan Božić, Moli.
Srećan Božić, Henk.
MEDIATRANSLATIONS