Downloaded from YTS.MX
Pentru a suta oară, Cass, n-o să vând casa.
Official YIFY movies site: YTS.MX
O SCÂNTEIE DE CRĂCIUN
Uite!
Poţi să trăieşti fără griji într-o comunitate cu o grămadă de facilităţi.
Şi bărbaţi singuri.
Ştii câte Crăciunuri am petrecut aici?
Şi uite câte lucrări de renovare am făcut împreună cu Greg!
De ce aş vrea să plec de-aici?
Pentru un şemineu încastrat în marmură?
Ştiu că îţi place casa, Molly, dar e prea mare pentru o singură persoană.
Nu-i aşa de mare.
Bine. Spun doar că, poate, vrei să încerci ceva nou.
Noul e supraestimat.
Ai petrecut ultimii cinci ani având grijă de Greg.
Şi, înainte de el, de elevii tăi. Şi, înainte de ei, de Kristen.
- Îmi place să am grijă de oameni. - E timpul să ai grijă de Molly.
Dar am grijă de mine. Dansez.
Faci zumba.
Zilele trecute, mi-am cumpărat un ruj nou.
Balsam de buze. Organic, cu cireşe sălbatice.
Ştiu! Ar trebui să mergem într-o călătorie, ca fetele.
Am găsit o casă grozavă pe Vrbo, pe care tot vreau s-o închiriez.
Uite!
Doar tu, eu, nişte prietene...
Împreună, pentru o săptămână de distracţie.
Uită-te la locul ăsta!
E superb, dar voi face multe nimicuri cu fetele mele...
Mai ales, cu mica mea Tofino.
Bine. Dar să nu mă cauţi
când o să fii plictisită de moarte, în căsoaia asta veche,
în timp ce eu îmi trăiesc cei mai frumoşi ani.
N-o să te caut.
Cass, ştiu că ai intenţii bune şi ştiu ce încerci să faci.
Vreau doar să fii fericită.
Şi Greg ar vrea asta.
Ştiu.
Dar o să fiu bine.
O să fie un Crăciun grozav.
Crede-mă.
- Bună, ursuleţ! - Bună!
Am găsit cele mai mişto role cu unicorni strălucitori
pe eBay, la 30 de dolari. Iar roţile se aprind.
- Tofino o să le adore. - Mamă, sunt pentru mine.
Ştii că nu rezist lucrurilor care strălucesc.
N-ai învăţat să te dai cu rolele.
Poate că aş fi învăţat, dacă aş fi avut role cu unicorni strălucitori.
Abia aştept să veniţi de Crăciun.
Am instalat pomul. Am pus toate ornamentele tale preferate
şi am tot ce trebuie pentru a face bezele moi.
O să fie ca pe vremuri.
- Aproape. - Mamă...
De fapt, de asta te-am sunat.
Nu m-ai sunat să-mi spui despre role?
- Nu chiar. - Ştii ceva?
Puteţi veni cu o săptămână înainte de Crăciun,
în loc de două zile ? Pentru că...
Faza e...
Putem merge să patinăm în centru şi să vedem "Spărgătorul de nuci".
- Am ratat spectacolul data trecută. - Mamă!
Şi am o altă tablă de scrabble.
Stevie va fi foarte fericit. Ştii ce mult îi place scrabble-ul.
Mamă, nu venim acasă de Crăciun.
Foarte amuzant! Era să mă păcăleşti.
Mereu faceţi glume.
Nu glumesc.
Ştii că Steve a candidat pentru o slujbă... La...
- Marea. - Foarte mare, da...
- Mişto. - Grozavă...
- Grozavă! - Da, compania de tech grozavă?
A obţinut slujba.
- A obţinut-o. - Am obţinut-o.
E o companie mare.
Pentru că a primit slujba, e angajatul cel nou,
aşa că trebuie să lucreze de sărbători. Deci...
Nu putem să venim.
- Îmi pare rău. - Şi cum rămâne cu Crăciunul?
Bună, Molly! Sunt Steve.
Ne gândeam că ai putea veni tu aici, pentru sărbători.
Nu. Mereu le facem aici.
E o tradiţie.
Ştiu...
Dar o schimbare de peisaj ar fi distractivă. Nu crezi?
Nu.
Mamă, chiar vrem să petrecem Crăciunul cu tine, dar...
Nu se va putea anul ăsta.
Îmi pare rău!
Nu... Înţeleg.
Deci...
O să facem Crăciunul în... New Hampshire.
Credeam că vom avea zăpadă.
Nu. S-ar putea să nu avem deloc zăpadă de Crăciun.
Bine.
Ştii ce am adus pentru vârful pomului?
Ce?
- Steaua de Crăciun a tatei. - Minunat!
Ai luat şi o cutie de caramele sărate de la Roy's?
Da. Mă ocup.
Grozav! Mulţumesc! Ne vedem în curând.
- Ultima! Am nevoie de ea. - Şi eu.
E pentru nepoata mea. Sunt preferatele ei.
E pentru prietena mea. Sunt preferatele ei.
Dar nepoata mea are nouă ani.
Câţi ani are prietena ta?
Nouăzeci... şi doi.
Poate mesteca aşa ceva?
Le suge. Bine?
E ultima bucurie a vieţii ei triste... fără dinţi.
Am predat teatru la liceu timp de 30 de ani.
E unul dintre cele mai bune oftaturi triste pe care l-am auzit vreodată.
Era să-mi rupă inima.
- Pot să iau eu caramelele? - În niciun caz.
Prietena ta poate fi pe patul de moarte,
dar nepoata mea mă ucide, dacă vin fără caramele.
Zahărul nu e bun pentru copii. De aceea n-am făcut copii.
Sunt pentru tine?
Probabil că aş fi mâncat câteva înainte să i le dau, dar...
Ce fel de persoană fură bomboane de la un copil?
Voiam să le plătesc!
Ce-ar fi ca tu şi prietena ta să sugeţi astea?
Hank Marshall.
Molly Foreman.
Vii sau pleci?
Vin. O să petrec Crăciunul cu fiica mea.
- Tu? - Mă întorc. Am vizitat-o pe sora mea.
Nu. Fac eu cinste.
De ce i-ai cumpăra bomboane unei străine?
Străini?
După tot ce s-a întâmplat?
Da, dar... Totuşi...
E sezonul cadourilor. Nu?
- Câte caramele i-ai dat? - Doar una.
- Una câte una. - Mamă!
E Crăciunul.
E posibil să-i fi dat patru sau cinci.
Nu, patru şi jumătate,
pentru că nu i-a plăcut cea cu ghimbir şi scorţişoară.
Pentru că tot vorbim de caramele...
Vrei să auzi noua mea idee grozavă?
Sigur.
O să faci caramele?
Da. Şi pot să inventez tot felul de arome mişto.
Apoi, le putem da vecinilor.
- Ce ţi-au făcut vecinii? - Mamă! Vorbesc serios.
Ştiu.
Cred că aş putea să le vând la târgul de Crăciun.
Voi deveni celebră şi voi putea deschide un magazin.
Apoi, voi deveni bogată.
N-o să fie ca incidentul cu lumânările, nu?
"Experimentul." Confecţionarea lumânărilor a fost un experiment.
Şi e în regulă, pentru că avem asigurare de incendiu.
Ştiu ce crezi...
"Kristen o să dea curs unui alt capriciu şi o să eşueze lamentabil."
Nu, bineînţeles că nu.
Nu putem fi toate mame perfecte, ca tine.
Eu nu sunt perfectă, Kristen.
Nu e o insultă, mamă.
Eşti foarte aproape de perfecţiune.
Când eram mică, făceai fiecare fel de mâncare din nimic.
Tu mi-ai cusut costumele de Halloween,
ai antrenat echipa de fotbal
şi făceai bezele moi delicioase.
Pot să te învăţ cum să faci toate astea pentru Tofino.
- Perfect! - Bunico!
Stevie!
Pizza!
- Bună! - Bună!
- Felicitări, pentru noua slujbă! - Mulţumesc.
Suntem foarte bucuroşi că te avem aici de Crăciun, anul ăsta.
Şi va fi prima oară, după o lungă perioadă, când nu voi fi gazdă.
Veşti bune...
Putem face aici tot ce fac eu acasă.
- Da. - Sigur.
Pentru că voi veţi fi foarte ocupaţi, vă pot ajuta.
Să-mi spuneţi dacă pot să fac ceva.
Terasa din spate trebuie vopsită, uşa de la pod scârţâie...
Şi cât de bine te pricepi la calcularea taxelor?
Ştii normele aplicabile afacerilor mici?
N-ai venit aici ca să munceşti, Molly.
Ai venit să te relaxezi şi să te bucuri de sărbători.
- Ai luat tot? - Da.
Trebuie s-o las pe Tofino la şcoală şi să rezolv câteva lucruri.
Vrei să vin şi eu?
Nu. Mă întorc în câteva ore. Nu uita ce a zis Steve...
Să mă relaxez.
Da.
Pa, bunico!
"Adăugaţi uleiuri esenţiale în ceai."
Prefer să adaug Bailey's în cafea.
Ce s-a întâmplat? Sunt locuri speciale pentru orice.
Sunt prea multe jucării aici.
Bună! Scuze că am întârziat!
- Mamă, ce faci? - E mult mai bine, nu?
- Vezi culorile complementare? - Mamă, te rog, coboară de-acolo!
Am făcut ordine în cămară. Am făcut curat în spălătorie.
Mamă, nu trebuie să faci toate astea. Pot să fac curat în casa mea.
Am un sistem. Poate că e special...
Haotic, cu totul nebunesc... Dar funcţionează în cazul meu.
Îmi pare rău, draga mea, dar sunt obişnuită să am grijă de tine şi...
Ştiu, dar pot să am grijă de mine.
Şi de tine.
De ce nu mă laşi pe mine să am grijă de tine?
Lasă pe cineva să aibă grijă de tine.
O să las. Atunci când Brad Pitt o să-şi bage minţile în cap
şi o să-şi dea seama că femeile sunt ca vinul bun
şi că aroma noastră se maturizează odată cu trecerea timpului.
Bine.
Trebuie să plec din nou. Tofino are un curs de desen la centru.
- De ce nu vii şi tu? - O să stau aici, pentru că...
- Nu. - N-am terminat.
- Mai e ceva... - Nu.
Vii?
O să arunc o privire în jur.
E drăguţ să te întorci într-un teatru, nu?
Îmbrăţişeaz-o pe bunica.
Da. Pa, îngerul meu! Ne vedem în curând.
Pa!
Vin imediat.
Să nu schimbi mocheta din hol cât sunt plecată.
Dacă nu e chiar hoţul de caramele de la aeroport.
- Mă bucur că te-am întâlnit. - Şi eu mă bucur.
Poftim!
- Ce-i asta? - Restul.
De la magazinul de dulciuri.
N-aş vrea să crezi că ţi-am furat şi banii.
Molly, nu?
Ce memorie bună!
Ce bărbat sănătos la cap ar uita pe cineva ca tine?
Mamă, Tofino vrea să mai stau un pic în clasă.
Ne vedem în sala comună?
E bine aşa.
Mă bucur să te văd din nou, Hank.
Ce memorie bună!
Mulţumesc!
Acum ar trebui să spui că şi eu sunt de neuitat.
OMG!
Gemene!
Mă bucur că nu sunt singura de-aici cu gusturi bune.
- Bună! Eu sunt Bunny. - Molly.
- Te-ai mutat de curând în oraş? - Sunt în vizită la fiica mea.
- Kristen Valdi? - O ador.
Ne-a ajutat foarte mult cu organizarea evenimentelor de Crăciun.
Doamnelor! Doamnelor, ea e Molly.
Fiica ei are blogul ăla despre care vă tot povestesc.
"Boo-boos and bubbles".
Eu sunt Ayako, iar ea e soţia mea, Liana.
Mă bucur să vă cunosc pe amândouă.
Mă bucur de cunoştinţă. Te rog, ia loc.
Suntem cunoscute pe-aici drept "prăjiturelele de Crăciun", pentru că...
Noi organizăm majoritatea evenimentelor.
După puloverul tău, îmi dau seama că şi ţie îţi plac sărbătorile de iarnă.
Am acadele în sânge şi beteală în minte.
- Ştiam că e una dintre noi! - Cât o să stai în oraş?
- Toată luna. - Eşti pensionară?
Da. Am predat limba engleză şi teatru până acum câţiva ani,
dar acum intenţionez...
- Ai predat teatru? - Da.
De ce?
Unul dintre evenimente e piesa de teatru pentru Crăciun.
Spectacolul va fi peste trei săptămâni şi jumătate, iar regizorul a renunţat.
Da, din motive personale.
Am auzit că va face o operaţie de înlocuire de şold.
Eu am auzit că a cunoscut pe cineva pe Tinder.
Avem nevoie de un regizor.
Eu nu pot să vă ajut, pentru că i-am promis fiicei mele că vin de Crăciun
pentru ea şi pentru familia ei, aşa că...
Le-ai cunoscut pe "prăjiturele"!
- Ştiam că o să vă înţelegeţi din prima. - Avem nevoie de ajutorul tău.
Bine.
Avem nevoie ca mama ta să regizeze piesa de teatru pentru Crăciun.
Le-am zis că am venit să te ajut să organizezi Crăciunul.
Nu! Adică da, bineînţeles că am nevoie de ajutorul tău,
dar chestia asta e pentru binele tuturor, aşa că te pot împărţi...
Dacă e nevoie.
- Nu ştiu. Eu... - Adori să regizezi piese de teatru.
Va fi distractiv.
Poate că o să ai un rol.
Nu, n-o să fac asta. Să regizez e o sarcină foarte importantă.
Deci o să regizezi?
Dacă o să reorganizezi garajul, Steve s-ar putea să divorţeze de mine.
Ai reorganizat garajul?
- Nu puteam să dorm. - O să regizeze.
- O să regizez. - Bine.
Adu-mi foile...
Cum rămâne cu licitaţia obiectelor de artă create de copii? Părinţii...
Dar...
Piesa de teatru adună cei mai mulţi bani.
Şi primăria ne-a tăiat fondurile, deci avem nevoie să strângem cât mai mult,
altfel, va trebui să renunţăm la anumite cursuri.
Facem acelaşi spectacol de zece ani.
E destul de simplu.
Îmi plac tradiţiile. Distribuţia e stabilită?
Oarecum.
Regizorul îl interpreta pe Moş Crăciun. Deci avem nevoie de un Moş nou.
O persoană celebră.
Ar trebui să organizăm nişte probe.
Chiar organizăm. În seara asta. Dar...
Avem pe cineva în minte. Dacă l-am putea convinge...
- O vedetă locală? - Ai putea spune asta.
Vrem să-i propunem, dar ne e teamă că ne va refuza.
Poate îl convingi tu.
Dacă va juca el rolul lui Moş Crăciun, vom vinde cu siguranţă toate biletele.
Atunci, să-l convingem.
Când voi putea să-l cunosc?
Chiar acum.
Molly, îţi fac cunoştinţă cu Hank Marshall.
Doamnelor!
Hank, avem nevoie să joci rolul lui Moş Crăciun în spectacolul de Crăciun.
- Nu. - Hank!
Îmi pare rău, doamnelor. Aş vrea să vă ajut...
Dar nu e genul meu de activitate.
Mă scuzaţi. Dnă Foreman...
Nu. Nu vă faceţi griji în legătură cu el.
O să găsim pe cineva la audiţia din seara asta.
Putem s-o luăm de la capăt?
Am nevoie de cafea.
Mă duc să iau. Mai vrea cineva ceva?
Dopuri de urechi?
- Whisky? - Dublu.
S-ar putea să avem noroc.
Haide!
Mă urmăreşti?
Nu mă deranjează, să ştii.
Am fost hoţ de bomboane, iar acum sunt urmăritor?
Nu uita. Regizoarea piesei de Crăciun,
deşi abia ai ajuns în oraş.
"Prăjiturelele" par hotărâte să te vadă în rolul lui Moş Crăciun.
Ştiu că am mâncat prea multe brioşe în ultimul timp,
dar nu mi-am dat seama că am ajuns la dimensiunile lui Moş Crăciun.
Ca un regizor care abia a ajuns în oraş, pot spune
că eşti singura noastră opţiune.
Chiar te pricepi să-l faci pe un tip să se simtă binevenit.
Ce zici de asta?
Am ţinut nişte probe şi toţi cei care au venit sunt groaznici.
Ne-am gândit că n-ai cum să fii mai slab decât ei.
- Aşa e mai bine. - Deci eşti de acord?
Nu. Nu sunt actor.
Pari genul de om căruia îi place să fie în centrul atenţiei.
Îmi place, dar, de obicei, sunt cel care scrie cuvintele,
nu cel care le recită.
- Deci eşti scriitor. - Ziarist. Pensionar.
Predau un curs aici.
Există mod mai bun de a-ţi folosi vocea decât să joci în piesa de Crăciun,
ca să ne ajuţi să strângem bani pentru programele de artă dedicate copiilor?
E un argument bun. Dar eu sunt mai degrabă Grinch decât Moş Crăciun.
Ce ai împotriva Crăciunului?
- Eşti foarte insistentă. - Da. Care e preţul?
Zece cutii de caramele?
Nu.
20.
- 20 de cutii de caramele? - Da.
S-a făcut!
Deci...
Repetiţiile încep mâine, la prânz.
O să vii?
Cu zurgălăi cu tot.
Da. O să vin şi eu.
- Adică... Da... - Ai grijă!
Ne vedem acolo.
- Da. - Da.
- Ce faci, scumpo? - Fac caramele.
- Te pot ajuta? - Nu. Mă descurc. Trebuie doar să...
Bine.
Din greşeli se învaţă, nu?
Atunci, de-aia sunt aşa de deşteaptă.
Mulţumesc că m-ai ajutat să rezolv cu spectacolul.
Mă cunoşti. Nu pot să mă abţin să nu ajut.
Ştiu că nu îţi propuseseşi să vii de Crăciun.
Dar poate că e bine că ai venit, nu?
Îmi fac griji pentru tine, mamă.
De ce?
De când a murit tata, pari...
Un pic pierdută.
Sunt bine, draga mea.
Bine?
E bine să faci bine, dar tu meriţi mai mult. Meriţi minunat.
Mă bucur să te văd făcând ceva ce îţi place.
Apropo, am de citit un scenariu.
Am mult de lucru.
Ai grijă cu lingura aia, draga mea.
Da.
Bună! Eu sunt Molly Foreman şi sunt foarte entuziasmată
pentru că voi regiza noul vostru spectacol.
După cum ştiţi, avem doar trei săptămâni,
dar cred că, dacă vom munci împreună,
o să facem cel mai bun spectacol de Crăciun
pe care l-a văzut vreodată oraşul Abbott. Deci...
Pentru început...
Asta e povestea?
Pentru că Moş Crăciun stă acolo
şi toţi vin şi îi spun dorinţele lor de Crăciun.
Apoi, el le îndeplineşte dorinţele
şi toată lumea cântă o grămadă de colinde vechi.
Ce e în neregulă cu asta?
Asta e treaba Moşului, să îndeplinească dorinţe.
E plictisitor.
Facem acelaşi spectacol de zece ani.
Avem decorurile şi costumele.
Nu putem să-l "condimentăm" puţin? Să adăugăm nişte cântece sau...
Sau îi dăm lui Moş Crăciun o misiune.
De exemplu...
Un extraterestru a aterizat la Polul Nord.
Moşul trebuie să se ducă să salveze spiriduşii înainte să fie răpiţi.
Alien: Povestea de Crăciun.
Sunt de acord.
Apoi, un bebeluş spiriduş extraterestru ar ieşi din stomacul meu...
Nu se poate ca un extraterestru să-l omoare pe Moş Crăciun.
Bineînţeles că nu...
Pentru că Moşul va fi vindecat de...
Magia Crăciunului, presupun.
Nu, o să jucăm piesa exact aşa cum este.
- E o tradiţie în oraş. - Ştiu, dar...
Nu ne jucăm cu tradiţiile, Hank.
De ce nu?
Pentru că ele ne oferă stabilitate.
Ele ne aduc aminte că, atunci când împrejurările se schimbă şi...
Te simţi pierdut
şi singur...
Există mereu tradiţii pe care te poţi baza.
Ele sunt ca...
Sunt ca nişte amintiri vechi,
care te îmbrăţişează puternic.
A fost o zi productivă.
Chiar dacă am ascultat nişte idei nebuneşti.
- Tradiţiile sunt importante. - Da.
- De acord! - Ne vedem mâine.
- Da. - Pa!
Îmi place ideea cu extraterestrul.
Molly! Hei!
Cum m-am descurcat?
Nu glumeai când spuneai că nu eşti actor.
Stai să mă vezi dansând!
Din fericire, nu va trebui să dansezi în spectacolul ăsta.
Dacă vrei să mai repetăm un pic,
ce-ar fi să ieşim la o cafea? Mâine?
Mi-ar plăcea.
Ai putea să mă ajuţi să mă conectez cu copilul din mine.
Cred că eşti deja conectat cu el.
Atunci, să mă conectez cu Moş Crăciunul din mine.
Moş Crăciunul motociclist din tine?
- Mergi cu motocicleta? - Nu!
Prefer maşinile.
Nu ne jucăm cu tradiţiile, nu?
Ne vedem mâine.
Artistul e foarte talentat.
Şi, din ce mi s-a spus, e frumos şi şarmant.
Tu ai făcut astea?
Deci recunoşti. Crezi că sunt frumos şi şarmant.
- Nu. Ce? Ai zis... - Da.
Eu le-am făcut.
Aveam nevoie de o activitate creativă când m-am retras din jurnalism.
Şi îmi place să repar lucruri.
E un stil pe care l-am învăţat când călătoream prin lume.
E o tehnică japoneză, numită "kintsugi".
E frumoasă.
Da.
Vrei să luăm loc?
Şi care a fost locul care ţi-a plăcut cel mai mult?
Dacă ar fi să aleg...
Aş zice... Egiptul. Istoria antică...
Atâtea poveşti nespuse şi atât de mult de explorat în continuare...
Am visat mereu să merg la piramide.
De ce nu te-ai dus?
N-a fost niciodată momentul potrivit.
Orice moment e potrivit să-ţi urmezi visurile, Molly.
- Bună, Hank! Ca de obicei? - Da. Mersi, Maeve.
Ea e Molly Foreman. Mă regizează în spectacolul de Crăciun.
Joacă rolul unei dive?
De ce spui asta?
Comanda lui obişnuită e un cappuccino dublu, cu ciocolată şi cu bezele moi.
Îmi plac lucrurile dulci!
Ştii ceva? Pare a fi delicios. Vreau şi eu unul.
- Sigur că da. - Mersi!
Pari destul de fericit aici.
Să fii ziarist poate fi antrenant, dar te poţi simţi singur.
Când m-am pensionat, m-am hotărât să mă stabilesc aici,
să prind rădăcini.
Dar tu? Care e povestea ta?
La mine e exact invers.
Eu am prins rădăcini devreme. Am venit din Marea Britanie, la şcoală.
M-am căsătorit cu iubitul meu din colegiu, am făcut un copil
şi am predat engleză şi teatru la un liceu din localitate, timp de 30 de ani.
- Pare o viaţă frumoasă. - A fost.
Până când soţul meu a fost diagnosticat cu parkinson.
Chiar şi atunci a fost frumos.
Am fost norocoasă că am putut să am grijă de el.
Până când a murit, acum doi ani.
Ştiu cum e să pierzi un partener.
Soţia mea a murit foarte tânără.
Aveam doar 30 de ani.
Îmi pare rău.
Asta m-a învăţat multe despre viaţă.
De aceea, încerc să obţin întotdeauna ce vreau.
Nu-mi aduc aminte când m-am gândit ultima oară la ce vreau.
Habar n-am ce urmează pentru mine.
- Mulţumesc! - Îmi pare rău.
N-ar trebui să-ţi împui capul cu aşa ceva.
Ce ai vrut să faci mereu, dar n-ai avut ocazia?
E un lucru...
Credeam că preferi maşinile.
Aşa e.
Dar m-au intrigat mereu motocicletele.
- Şi bărbaţii care le conduc? - Poate.
- Sigur vrei să faci asta? - Nu.
Dar o s-o fac, oricum.
Bine. Nu uita ce ţi-am zis.
Frâne, alimentare...
Ţine-o dreaptă. Ia-o încet, stai calmă.
Am înţeles. S-o ţin dreaptă. S-o iau încet.
Am reuşit!
Ai lăsat-o să conducă fără permis? Ştii că nu trebuie, Hank.
- Da. - Mamă!
Eşti bine? Ce se întâmplă aici?
Doar o amendă, pentru că a condus o motocicletă fără permis.
Un avertisment.
- O să-ţi iei permisul, nu? - Promit.
Conduceai o motocicletă?
- Ne-am plimbat doar prin cartier. - "Noi"?
E bine. A fost vina mea. Doug! Îţi fac cinste cu o cafea?
Nu, mulţumesc. M-a pus nevastă-mea să ţin regimul keto.
Scuze, tu cine eşti?
- Cine e el? - Hank.
- Vedeta spectacolului de Crăciun. - Şi asta e motocicleta ta, Hank?
Da, doamnă.
E timpul să plec, oameni buni.
I-am promis soţiei mele că mergem cu copiii la colindat.
- Crăciun fericit, Doug! - Crăciun fericit, Molly!
- Nu uita de permis! - N-o să uit.
Ce?
- Sunt gata pentru fursecuri. - Şi eu!
Mama are unele delicioase în cuptor.
Vor fi gata imediat.
E grozav s-o ai pe bunica aici?
E minunat!
Mamă, ţi-am zis că bunica m-a lăsat să-i folosesc rujul?
- Mamă! - E balsam de buze.
Ar fi putut fi mai rău. Ar fi putut fi mascara.
- Cum merge spectacolul? - Bine.
E cam plicticos, dar sper că îl voi putea anima un pic.
Apropo de animat lucruri...
Am auzit că ai un iubit.
Bunico!
Nu! Adică nu e un iubit.
Ar trebui să vezi cum se uită la ea.
Nu. E doar un prieten.
E în regulă dacă o să decizi că e mai mult.
Mă sperii mereu.
E o furtună grozavă.
Aşa e. Păcat că nu ninge.
Arde ceva?
- Fursecurile mele. - Fursecurile!
Vrei să-ţi spun ceva despre bunicul Greg?
- Adora fursecurile arse. - De ce?
Priveşte!
Sunt fierbinţi.
Ascultă!
- Ai auzit? - Da.
Ei bine...
Fursecurile arse sunt cele mai bune pentru că le şi guşti, le şi auzi.
În plus...
Nu contează că sunt puţin arse pe margini,
atâta timp cât au interiorul dulce.
Ştii ce mai are un gust bun de ars?
- Ce? - Bezelele moi.
Tata le arde mereu când mergem cu cortul.
- Hei! - Apoi îmi spune să-mi pun o dorinţă.
N-ai nevoie de bezele arse ca să-ţi pui o dorinţă.
Mai ales, de Crăciun.
Fursecuri?
Fursecuri!
Sunt surprinzător de bune.
Şi crocante.
Gustă!
Mi-a venit o idee grozavă. Ce-ar fi să fac caramele sărate?
Nu s-a mai făcut aşa ceva.
Poate că există un motiv întemeiat pentru asta.
Vorbesc serios!
Când au apărut gogoşile cu bacon şi cu sirop de arţar...
Au dat lovitura.
- Caramele cu bacon? - Nu. S-au făcut de multe ori.
Caramele cu bacon, gen cheeseburger. Gustă!
Chiar e hamburger înăuntru?
Da.
Ai ajuns la partea cu ketchup?
Nu... Acum.
- Ai fost avertizată. - Da, m-ai avertizat.
E scârbos, nu?
A fost o idee foarte creativă, draga mea.
O să încerc în continuare,
pentru că femeile din familia Foreman nu se dau bătute.
- Exact! - Exact!
Bunico, vii la concursul meu de înot după-amiază?
Nu l-aş rata. Bineînţeles.
Trebuie să merg la repetiţii mai întâi, dar o să termin până la trei.
Fără motociclete şi fără poliţişti, duduie.
Nu, doamnă. O să fiu cuminte.
- Promit! - Promit!
Doug nu ţi-a dat nicio amendă, nu?
- E nepotul meu. Pot să vorbesc cu el. - A fost doar un avertisment.
- Eşti o influenţă negativă, Hank. - Eu? Nici ea nu e nevinovată.
Ce s-a întâmplat?
Dacă ar fi să ghicesc, cred că e o conductă principală de apă.
Decorurile! Recuzita!
Costumele!
- Toate sunt distruse! - Nu ne permitem altele.
Nu ştiu cum vom mai pune în scenă spectacolul.
Ştiţi ceva, oameni buni? S-ar putea să nu fie un lucru atât de rău.
Nu vă uitaţi aşa la mine. Ascultaţi-mă.
Ştiu că faceţi spectacolul ăsta de ani de zile, dar scenariul...
Era oribil.
E şansa noastră de a-l revitaliza puţin.
- S-o luăm de la capăt. - Dar e o tradiţie a oraşului.
Fiecare tradiţie are un început, Molly.
Tot ce e vechi a fost cândva nou.
Asta nu înseamnă că trebuie să arunci ceva doar pentru că e vechi.
Nu mă înţelege greşit.
Iubesc tradiţiile.
Tradiţiile ţin trecutul în viaţă, dar lucrurile noi...
Lucrurile noi ne ţin pe noi în viaţă.
Nu?
Poate că ar trebui să le dăm orăşenilor ceva nou despre care să vorbească.
- Hank! - Ce e?
Noi doi vom scrie un nou spectacol.
"Prăjiturele", vom avea costume şi decoruri noi.
Şi, poate, o vânzare de prăjituri. Ceva care să ne ajute să strângem bani.
Da, dar mai sunt doar două săptămâni.
Ştiu! De ce mai staţi aici? Duceţi-vă!
Bine. Să vedem ce putem salva de-aici.
E ud!
De unde să începem? Vrei să tastez eu?
- Da, te rog. - Bine.
"Crăciun..."
N-am mai scris aşa ceva, dar...
Fiecare poveste funcţionează în acelaşi fel.
Pui o întrebare şi apoi cauţi răspunsurile.
La ce întrebare vrem răspunsuri?
Dacă un pom de Crăciun cade în pădure şi nu e nimeni acolo, să-l audă,
Hank mai primeşte cadouri?
Nu fi caraghios! Nu avem timp pentru aşa ceva.
Bine.
Trebuie să-ţi mărturisesc ceva.
De obicei, nu sărbătoresc Crăciunul.
Da.
Mi-am dat seama. De ce?
Din cauza serviciului, în principal.
De obicei, lucram de Crăciun, aşa că...
Ăsta e singurul motiv?
Uită-te la tine... Pui întrebări ca un ziarist.
Caut răspunsuri.
"Touché!"
Fără Claire şi fără copii,
Crăciunul era doar... o zi obişnuită. Nu era mare lucru.
E foarte trist, Hank.
E ciudat, dar n-am crezut asta până nu te-am cunoscut.
Crăciunul îţi aduce atâta bucurie...
Vreau să te întreb, Molly... Ce are Crăciunul
de îl iubeşti atât de mult?
Sunt multe lucruri care îmi plac.
De exemplu?
Colindele care se aud peste tot...
Strălucirea betelii în pomi,
timpul petrecut cu familia mea...
De Crăciun,
totul pare un cadou.
Fiecare moment străluceşte mai puternic.
Dragostea pluteşte în aer, ca mirosul de scorţişoară sau de ghimbir,
şi te umple de...
Dragoste.
Te face să te simţi cald şi pufos.
- Cred că m-ai convertit. - Crezi în Moş Crăciun?
În dragoste.
Scrieţi o poveste de Crăciun sau un roman de dragoste?
- Nu, noi doar... - Eu...
În fine! Ascultaţi!
Nu putem face nimic cu decorurile şi costumele
până când n-avem un scenariu.
Aşa că...
Daţi-i bătaie cu procesul creativ!
Bine. Am înţeles.
- O să fie gata... - Mâine.
Mâine? Nu, nu-l putem scrie până mâine.
Cred că o să găsiţi o soluţie.
Pe loc repaus!
Da.
- Am fost prinşi. - Am fost prinşi.
- Bine. - Bine.
S-o facem!
Am reuşit.
Nu fi surprinsă. Am avut încredere totală în noi.
Şi eu.
Mai trebuie şlefuit un pic, dar...
Eu cred că e bun.
Facem o echipă bună.
Da.
Avem multe de făcut.
Ştii ceva?
Mă bucur că ţi s-au stricat planurile şi a trebuit să vii aici de Crăciun.
Eşti cel mai bun cadou pe care l-am primit după multă vreme.
Te conduc.
Mamă!
Ştiu că e târziu, dar am scris noul scenariu
şi am fost prinsă complet...
Nu, ai ratat concursul de înot al lui Tofino.
Am uitat. Îmi pare rău!
- Se mai întâmplă. - Nu! Nu!
Mie nu mi se întâmplă. Îmi pare foarte rău!
Mamă, e în regulă.
Serios, e în regulă. Doar că ea...
Te-a aşteptat.
- Bună, scumpo! - Bunico!
Îmi pare rău că am ratat concursul tău de înot.
Am câştigat cursa!
Sunt foarte mândră de tine, mica mea prăjiturică.
Aş fi vrut să fiu acolo.
Am fost un pic tristă la început,
dar mami mi-a spus că, dacă oamenii nu sunt acolo, fizic vorbind,
sunt mereu în inimile noastre.
Bunico... Ai fost în inima mea.
Şi tu eşti în inima mea.
Vrei să ştii care e dorinţa mea de Crăciun?
Care?
Ca tu să stai cu noi pentru totdeauna
şi să am un unicorn adevărat, în culorile curcubeului.
E o dorinţă importantă.
Va trebui să ne bazăm pe Moş Crăciun pentru asta.
- Mami chiar a zis asta? - Da.
Are şi ea momentele ei.
Da.
Oameni buni, iată noul scenariu! E vorba despre un elf bătrân...
Jucat de mine!
... care a pierdut spiritul Crăciunului şi, ca să-l găsească din nou,
trebuie să-şi pună o dorinţă la steaua Crăciunului...
Jucată de mine.
Şi îşi face câţiva prieteni pe parcurs.
Când ajunge la steaua Crăciunului,
îi spune că toată dragostea de care are nevoie e în el
şi că nu e nevoie să-şi pună o dorinţă,
pentru că el este propria stea a Crăciunului.
Se numeşte "O scânteie de Crăciun".
Sună fantastic.
Va fi mult de lucru, dar ştiu că o să reuşiţi.
O să strângem atâţia bani...
Asta e bine, pentru că gaura din tavan a făcut multe pagube.
Sună minunat.
Dar ce facem în legătură cu costumele şi cu recuzita?
Am primit mai multe donaţii!
- Oamenii din oraş ne-au ajutat. - Ştiam că ne vor ajuta!
Asta e tot ce am putut salva din magazie,
dar nu ştiu ce să zic de pălăria asta. Miroase a brânză.
Ai scris despre Războiul din Irak, ai dormit în bordeie în Amazon,
ai fost sub acoperire la o convenţie a fanilor Backstreet Boys,
şi nu faci faţă unei pălării de elf care miroase un pic?
Miroase-o!
Te-ai înmuiat, Hank.
O să fii un elf adorabil, Hank.
Da, foarte ca un elf.
Tu o să fii o prinţesă drăguţă, drăguţă...
De ce nu te duci înapoi, să vezi ce mai poţi salva?
- Vino aici! - Ce e?
Mă gândeam să gătesc cina în seara asta,
ca să-ţi mulţumesc că ne ajuţi cu piesa de teatru.
Ştii să găteşti?
Da, Molly, sunt un bărbat modern. Gătesc, fac curat...
- O urmăresc pe Chrissy Teigan. - Şi eu!
N-o urmăresc. Mai vrei să vii?
Da. Aduc eu desertul.
- La 7:00? - La 7:00.
Ne vedem atunci.
- Spune! - Ce?
Femeie, ai obrajii mai roz decât o sticlă de roze.
Îl cunoaştem pe Hank de multă vreme.
Nu l-am văzut aşa cu nimeni.
Regizorul şi vedeta... Ce clişeu! Totuşi, ce poetic!
Nu se întâmplă nimic.
Mă distrez cu el, e simpatic,
dar mai stau aici doar câteva săptămâni.
E perfect. O aventură de vacanţă. Distracţie. Doar pentru tine.
Ai grijă. Ayako trebuia să fie relaţia de refacere pentru mine.
20 de ani mai târziu, suntem încă împreună.
Vreţi să ştiţi adevărul? N-am ieşit cu nimeni de când a murit Greg.
Şi...
Nu-mi pot imagina să fiu cu altcineva.
Dar nu-mi pot imagina nici că voi fi singură restul vieţii.
Am crezut că nu voi trece niciodată peste divorţ.
Da, a durat ceva. Dar acum?
Îmi trăiesc viaţa pentru mine, din nou!
E atât de bine...
Dar aşa e când îmbătrâneşti.
Nu mai am timp să trăiesc după regulile altor oameni.
Trăiesc după propriile reguli.
Ieri a făcut o regulă.
Poate să mănânce îngheţată la micul-dejun.
"Îngheţată, duminica!" De ce nu e o chestie deosebită?
Ar trebui să fie!
Orice e deosebit pentru tine, Molly... E momentul să încerci.
Nu ştiu ce faci, dar miroase foarte bine.
E o tocăniţă argentiniană.
Unul dintre lucrurile care îmi plăceau la slujba mea
era că am învăţat multe despre locurile unde mergeam.
Ce ai mai învăţat?
În afară de a găti?
Vino, o să-ţi arăt.
Ce-mi arăţi?
Cum să dansezi tangou.
Mi-ai spus că nu ştii să dansezi.
Nu ştiu să dansez.
Eu ştiu,
aşa că ia-te după mine.
Parcă ai trei picioare!
Ce-ar fi să conduci tu?
- Eşti sigură? - Foarte sigură.
- E drăguţ. - Nu-i aşa?
E pâinea.
Faci şi pâine?
E ceva ce nu poţi să faci?
Nu pot să-mi iau ochii de la tine.
A fost delicios.
N-am deseori ocazia de a găti pentru alţi oameni.
Nu faci asta pentru toate doamnele?
- Nu eşti o doamnă oarecare. - Aici ai dreptate.
N-ai zis că aduci desert?
Ba da.
Îmi ţin mereu promisiunile.
Şi mai sunt.
Nu îmi dai şi mie?
Sunt foarte bune.
Poftim!
Să nu-i spui lui Kristen.
Are o idee nebunească, să se apuce de făcut caramele.
De ce e nebunească?
Nu ştie să le facă.
Molly, Molly, Molly... Nu e nimic greşit în a încerca lucruri noi.
Dar nu e greşit
nici să te bucuri de lucrurile vechi şi clasice din când în când.
De exemplu, acum.
La ce te gândeşti?
Spune-mi
care e amintirea ta preferată legată de Crăciun.
Ceva din copilăria ta.
Serios?
Bine. Cu o singură condiţie.
Asta...
Şi asta...
Aşa...
N-ai uitat nimic?
Povestea despre amintirea legată de Crăciun?
Bine.
Deci...
Aveam... cinci ani.
Iar sora mea mă tachina,
zicea să sunt singurul copil din cartier care mai crede în Moş Crăciun.
Aşa că m-am hotărât să-i dovedesc că Moş Crăciun e... adevărat.
- Bravo ţie! - Da.
Aşa că, în Ajun, am stat treaz toată noaptea,
aşteptând, cu aparatul meu de fotografiat,
să-l surprind pe bătrânul elf coborând pe horn.
Şi?
Am adormit.
Dar, când m-am trezit,
sub brad era tot ce îmi dorisem de Crăciun.
Sora ta s-a răzgândit?
Nu. A zis că nu e impresionată, dar eu ştiu că nu era aşa.
Ai crezut în continuare?
Da. Până n-am mai crezut.
Ştii ceva?
Când mă uit la tine,
mă simt ca atunci când aveam cinci ani şi m-am trezit în dimineaţa de Crăciun
cu tot ce voiam sub brad.
Unde ai fost, duduie?
Eu?
Am fost cu Hank.
Până la miezul nopţii?
De ce nu mi-ai răspuns la mesaje?
Am lăsat telefonul în maşină.
- N-am vrut să te îngrijorez. - Ei bine, am fost îngrijorată.
Ar fi trebuit să dau un semn.
Îmi cer scuze!
Măcar te-ai simţit bine?
Da.
Nu ai...
Kristen! Nu! Bineînţeles că nu. Nu fi caraghioasă.
Mamă!
Eşti o femeie superbă şi atrăgătoare!
E în regulă să ieşi în lume şi să trăieşti un pic.
Tata ar fi vrut să faci asta.
Ar fi vrut să... ies cu alţi oameni?
Ar fi vrut să fii fericită!
Dacă Hank te face fericită, asta e tot ce contează.
El va fi mereu cu tine.
Orice vei face.
La fel, şi eu.
Te iubesc, scumpa mea!
Şi eu te iubesc.
Acum, treci în pat! E trecut de ora de culcare.
Unu, doi! Unu, doi, trei...
- Ceva nu merge. - Am repetat toată ziua.
Nu! Nu e din cauza voastră. Voi cântaţi foarte bine.
Nu, e... Nu ştiu, lipseşte ceva.
Trebuie să mă gândesc la ceva.
Ce-ar fi să luaţi o pauză de zece minute?
Bine.
Faci o treabă grozavă. Spectacolul va fi extraordinar!
Mersi!
E bine să fiu din nou în acţiune.
Apropo de acţiune...
Văd că relaţia ta cu Hank se animă.
Nu! Nu e ceva serios.
Niciodată nu e ceva serios cu Hank.
- Ce vrei să spui? - Nu... Îl iubesc pe Hank.
E fermecător, e bun, are încă părul şi dinţii lui adevăraţi,
dar n-o să se aşeze la casa lui niciodată.
Cine vorbeşte despre aşa ceva?
Eu o să mai stau aici doar o săptămână.
N-are cum să devină o relaţie serioasă...
- Şi nu vreau asta. - E grozav!
Nu lua prea în serios relaţia asta, şi o să fii bine.
- Să n-o iau în serios... Îmi convine. - Bravo! Distracţie plăcută!
Nimic nu se compară cu ieşirea din zona de confort.
Uită-te la tine!
Armăsarul te aşteaptă.
Mă descurc.
Mai ştii ce te-am învăţat, da?
- Da. - Bine.
Eşti pregătită?
M-am născut pregătită.
Fir-ar să fie! Cred că se va descurca.
- E foarte frumos, nu? - Relaxant, nu?
Să mergem!
Ai fost un munte de energie zilele astea.
Abia pot să ţin pasul cu tine.
M-am gândit că viaţa trebuie trăită, iar motocicletele trebuie conduse.
Mi-am dat seama care e problema cu ultima scenă.
Nu transmite mesajul piesei.
Ştii ce ar face-o memorabilă?
- Ce? - Un extraterestru.
M-am jucat puţin cu un monolog nou.
Să auzim!
Nu, nu! Nu e gata.
Te pot ajuta.
Deja m-ai ajutat. Mult.
O să-l auzi în curând.
Adică o să-l spui la repetiţia de azi?
Categoric, nu. Eu nu mai joc.
De ce?
Jucam când eram la colegiu.
Dar nu eram mulţumită de nimic din ce făceam.
Mereu simţeam că aş fi putut fi mai bună.
Eşti o perfecţionistă. Am auzit de oameni ca tine.
- Asta spune şi Kristen mereu. - Da?
Bine, recunosc. Cel puţin, încerc să fiu.
Asta explică multe. Ţi-e frică să încerci lucruri noi,
pentru că îţi faci griji că n-o să le poţi îmbunătăţi,
aşa că e mai uşor să faci lucrurile pe care le faci deja bine.
Am dreptate?
Nu?
Ştii ceva? Dacă ceva nu e stricat,
de ce să-l schimbi?
Aşa e, dar...
Singura problemă
e că poţi să pierzi multe lucruri noi.
Noi ocazii, noi relaţii,
noi sentimente.
Te pierzi pe tine.
Eşti mult mai mult decât ce ai făcut până acum, Molly.
Mai mult decât...
Tradiţiile tale.
Şi tu?
Ce?
Tu ce ai pierdut?
Elf morocănos...
Haide! E târziu.
Ne vedem mâine, la repetiţii.
Da.
Mamă, vino! E timpul să punem steaua în vârf.
Hank, vrei să vii şi tu alături de noi?
- Păi... - Mi-ar plăcea.
- Am o surpriză! - Ce surpriză?
Ţi-am făcut un ciorap.
Mulţumesc! E foarte drăguţ.
- Mulţumesc! - Cu plăcere!
Bine. Ciocolată caldă, pentru toată lumea.
Da!
Nu vreau să fiu prea formal sau prea sentimental,
dar pot să spun ceva?
Sigur că da.
A trecut multă vreme de când am marcat sărbătorile
şi am fost un pic ca bătrânul elf din piesă...
Şi...
Cred că pierdusem spiritul Crăciunului.
Dar tu, Molly...
N-am mai întâlnit pe nimeni care să împrăştie atâta bucurie.
Şi vreau să-ţi mulţumesc
că m-ai ajutat să-mi amintesc cum e să simţi magia Crăciunului.
Mulţumesc!
- Deci... - Noroc!
Îmi place.
Deşi e o influenţă negativă?
Pentru că e o influenţă negativă.
Şi tu îl placi.
Da, are ceva...
Motocicleta?
E foarte sexy!
Selfie! Hai! Veniţi! Mai aproape! Tu nu te vezi.
O fac eu.
- Bine. Gata? - Bine.
- Trei, doi... Zâmbiţi! - Zâmbim!
E drăguţ!
- Superb. - Mulţumesc!
Nu tu, Hank. Pomul.
Bineînţeles. Da, arată bine.
Singurul lucru care lipseşte e steaua tatei.
Hank! Acolo, pe masă. Poţi s-o aduci?
- E într-o cutie. - A făcut-o tata. La primul meu Crăciun.
I-a luat o veşnicie s-o facă.
Şi o puneam în brad cu trei zile înainte de Crăciun, în fiecare an, nu?
- Ai păstrat tradiţia. - Da.
Îmi pare rău!
- Îmi pare foarte rău! - A fost un accident, Hank.
- Nu. Ştiu, dar... - E în regulă!
M-am simţit foarte bine în seara asta.
Mai puţin, când am scăpat steaua pe jos.
Îmi pare rău pentru asta.
Ne-am distrat în seara asta.
Chiar dacă ai trişat la mimă.
N-am trişat.
Doar că mă pricep să citesc oamenii.
- Serios? - Da.
Iar tu eşti o carte foarte bună, pentru că nu mă pot opri din a te privi.
Cum ai devenit playboyul oraşului, cu astfel de replici?
Cine a zis că sunt un playboy?
- Toată lumea. - Serios?
Dacă playboyul e o persoană căreia îi place să se distreze,
atunci, da, sunt un playboy.
Pentru că ne distrăm, nu?
Da.
Da?
Noapte bună, Molly!
Noapte bună, Hank!
- Cine naiba e Hank? - Nu te entuziasma aşa.
E doar... un prieten.
Nu eu sunt entuziasmată. Şi nu eu strălucesc. Şi nu eu m-am îmbujorat.
- Molly! - Ce e?
Mai povesteşte-mi despre acest Hank.
E o chestie serioasă?
Nu. Locuim în state diferite. Ai uitat?
- Doar cauţi scuze. - Ai dreptate, Cass.
Ar trebui să vând casa, să mă mărit cu Hank şi să trăiesc fericită.
Ce?
Cass, trebuie să închid.
E o glumă.
Cass vrea ca eu să...
Crede că ar trebui să vând casa şi să trăiesc un pic.
- Stai liniştită, draga mea, am zis nu. - De ce?
- Pentru că nu sunt pregătită. - Pentru ce nu eşti pregătită?
Mamă, ştiu că nu eşti genul care să renunţe...
- Ce vrei să spui? - Adică nu renunţi la lucruri...
Şi la oameni.
- Cum ar fi... tata, eu... - Tu?
Sunt mama ta. N-am cum să renunţ la tine.
Mamă, te iubesc foarte mult, dar eu nu sunt ca tine.
Da, ştiu asta.
Atunci, lasă-mă să fiu aşa cum m-ai crescut,
independentă şi neînfricată. Şi puţin neconvenţională.
Trebuie... Să mă laşi să mă desprind.
Uită-l pe tata şi concentrează-te la viaţa ta.
Dar tu eşti viaţa mea.
Tu şi tata.
Poţi să te desprinzi de noi şi să ne păstrezi în inima ta.
Să faci loc pentru oameni şi experienţe noi.
Bine.
Când vei fi gata să aprinzi focul ăla din nou,
eu voi fi aici, să te ajut să aprinzi chibritul.
Noapte bună!
E mâine-seară, oameni buni! Să ne concentrăm.
E prea strâmt!
Poate că ar trebui să mai laşi prăjiturelele de Crăciun.
Te rog! Tu pui lichior de ouă în cereale.
Da, doctorul meu a zis că am nevoie de mai multe proteine.
Unde e Hank?
Lichiorul de ouă nu e acelaşi lucru cu albuşul de ouă!
Scuze că am întârziat! A trebuit să fac o chestie.
E ultima noastră repetiţie. Nu avem timp de "chestii".
Grozav, s-a mai spart ceva!
Mă ocup eu.
Bine! Oameni buni! Poziţiile iniţiale! Haideţi!
Aţi fost grozavi!
Vreau să vă mulţumesc tuturor pentru...
Munca depusă.
Regizarea acestui spectacol a fost cea mai frumoasă experienţă din viaţa mea.
Şi... Mulţumesc!
Mulţumesc că mi-aţi dat această ocazie.
Deci...
Odihniţi-vă! Ne aşteaptă o seară importantă!
Bine?
Bravo, oameni buni! Aţi făcut o treabă bună.
A fost extraordinar! Extraordinar!
Ai reuşit! E grozav!
Mulţumesc!
Hei, Hank...
Sania Moşului o să fie aici...
Da, acolo e bine.
Molly!
Molly, avem o problemă.
Ştiu... Monologul de final. Lucrez încă la el.
Nu, nu asta.
Am vândut destule bilete cât să acoperim costul noilor decoruri,
dar trebuie să plătim şi pentru reparaţiile de la acoperiş şi...
Chiar dacă vindem toate biletele, nu ne vor ajunge banii.
Ce e de făcut?
Va trebui să renunţăm la cursurile de artă şi să realocăm fondurile.
Trebuie să existe o metodă mai bună.
O să găsesc eu o soluţie. Promit.
Poftim!
- Tu du-te şi odihneşte-te. - Da. Sunt un pic obosită.
Mă bucur că am pe cineva ca tine, care rezolvă lucrurile.
- Ne vedem mâine? - Ne vedem mâine.
Îmi place asta. E mult mai potrivită.
Ce costumaţie!
Nu-i aşa?
Nu eram sigur în legătură cu colanţii, dar...
Am picioare destul de frumoase.
- Te ajută şi pantofii ascuţiţi. - Da.
- Cum te simţi? - Emoţionată, dar bine. Pregătită.
Nu, adică...
Îmi pare rău de ce s-a întâmplat cu ornamentul.
Hank, ţi-ai cerut deja scuze.
Ştiu, dar...
Ştiu ce înseamnă să pierzi pe cineva drag.
Vrei să păstrezi orice lucruşor care îţi aduce aminte de acea persoană.
Şi mi-am dat seama ce importantă era acea stea pentru tine.
Fiica mea m-a ajutat să-mi dau seama că...
Putem renunţa la anumite lucruri,
iar ele să rămână încă în inima noastră.
Are dreptate.
Mi-am dat seama că, uneori, poate trebuie să...
Să spargi ceva într-o sută de bucăţi,
ca apoi să le aduni şi să faci ceva nou...
Pe cineva nou...
Foarte poetic.
Mulţumesc!
Poţi să vii la mine în seara asta?
O repetiţie de ultim moment?
Nu. Lucrez la o povestire şi am nevoie de ajutor pentru final.
- E pentru cursul pe care îl predai? - Nu. E ceva personal.
Eşti mereu atât de misterios?
Poate.
La şapte?
La şapte.
Care e povestirea despre care voiai să vorbim?
A fost o dată ca niciodată
un bărbat fermecător, frumos şi talentat.
E o ficţiune, nu?
Şi tot ce voia era o cutie cu caramele.
Dar un elf frumos i-a furat acea cutie.
N-am furat-o.
Si nu s-a oprit aici. Nu!
Apoi, i-a furat timpul,
convingându-l să joace în spectacolul ei de Crăciun.
- Apoi, i-a furat motocicleta. - Nu, nu. Tu mi-ai împrumutat-o.
I-a furat chiar şi atitudinea morocănoasă...
Când l-a invitat acasă la ea, ca să împodobească un brad de Crăciun.
Dar e un lucru pe care n-a trebuit să i-l fure.
Inima lui...
Pentru că i-a dat-o chiar el.
Am fost în toată lumea asta, Molly Foreman,
dar în niciun loc nu m-am simţit aşa cum mă simt când sunt cu tine.
Eşti un vis devenit realitate.
Şi cred că e timpul să-ţi împlinească cineva visurile.
Să mergem afară! Vreau să-ţi arăt ceva. Hai!
Hank...
Greg mi-a promis mereu că mă va duce la piramide când ne vom pensiona...
Te duc eu.
Stai aici. Nu pleca.
Putem merge în Egipt. Putem merge oriunde.
- Credeam că "doar ne distrăm". - Ne distrăm.
De ce să ne oprim?
Sunt gata pentru capitolul următor, Molly.
Tu?
Nu pot.
Te rog, gândeşte-te! Te rog!
Îmi pare rău, Hank.
Trebuie să plec.
Iar mă aşteptai?
Nu.
Probabil că am adormit.
Citeam cum să vinzi lucruri online.
Ce să vinzi?
Caramele.
Da.
Încearcă. Cred că, în sfârşit, am descoperit reţeta.
- Sunt delicioase. - Ştiu.
Au gust de...
Căsuţă din turtă dulce.
Şi am şi cu aromă de lichior de ouă, de vată pe băţ,
chiar şi de bezele arse.
Caramele de Crăciun? E genial.
Lui Tofino îi plac. Asta contează cel mai mult.
Nu ştiu ce să spun. Sunt şocată!
Nu, scumpo. Nu am... Nu am vrut să spun asta. Doar...
Ştiu că tu crezi că sunt o împrăştiată.
Dar încerc.
Doar că e greu să fiu ca tine... uneori.
Poţi să-ţi spun un mic secret?
Când eram mai tânără, simţeam că fac totul greşit.
Eram sigură că o să te stric pe viaţă.
A trebuit să învăţ singură să fiu o mamă în felul meu.
Nu să le imit pe mama, pe prietenele mele, pe mamele perfecte de la TV.
Eu nu eram ca mama.
Iar tu nu eşti ca mine. Nici n-aş vrea să fii ca mine.
Nu mă aşteptam să spui asta.
Nu! Îmi cer scuze.
Vorbesc întruna. Probabil că te înnebunesc.
Mereu îţi spun cum să faci lucrurile şi ce să faci.
Nu trebuie să aprobi atât de repede.
Eu...
Cred că am încercat
să-ţi folosesc viaţa ca să mi-o umplu pe a mea.
Şi îmi pare rău.
Dar tu ai cea mai frumoasă şi mai specială scânteie, Kristen,
şi nu vreau să-i reduc din intensitate niciodată.
Şi tu ai propria scânteie, mamă.
Trebuie doar s-o foloseşti.
E timpul.
Hank vrea să rămân aici...
Şi să călătoresc prin lume cu el.
Să începem un nou capitol împreună.
Şi?
Nu pot.
Din cauza tatei?
Mai ştii că, acum câţiva ani,
Tofino ţi-a spus că nu vrea un frăţior sau o surioară,
pentru că îi e teamă că eu şi Steve n-o s-o mai iubim la fel de mult?
Ce i-ai răspuns?
Că inima creşte, ca să ţină toată dragostea pe care o pui în ea.
Nu trebuie să nu-l mai iubeşti pe tata ca să-l iubeşti pe Hank.
Mamă, ai o inimă aşa de mare, încât poate să facă faţă.
Trebuie doar s-o deschizi şi să laşi dragostea să intre...
Şi să iasă.
Cum ai ajuns aşa de înţeleaptă?
Am şi eu momentele mele.
Şi am avut o profesoară foarte bună.
Eşti treaz, Hank?
Intră!
- Bună! - Bună!
- E ziua cea mare. Eşti pregătită? - Spectacolul va avea succes.
Dar mi-e teamă că nu va fi de ajuns.
Am crezut că s-au vândut toate biletele.
Aşa e, dar Bunny mi-a spus
că factura estimată pentru reparaţii e mai mare decât vom câştiga,
chiar dacă vindem toate biletele.
Problema este că sala e prea mică.
Ce?
Nimic! Tu concentrează-te la spectacol.
Presimt că totul se va rezolva.
Atâtea nopţi...
Bună!
- Îmi cer scuze pentru aseară... - Nu, nu, nu!
Eu îmi cer scuze.
Mi-ai oferit un vis, dar mi-a fost prea frică să-l transform în realitate.
Am avut o viaţă minunată cu Greg...
Dar viaţa mea nu s-a terminat încă.
Tu mă faci să simt că pot să fac orice.
Pentru prima oară într-o lungă perioadă...
Viitorul e plin de posibilităţi.
Nu trebuie să nu-l mai iubesc pe el ca să te iubesc pe tine.
- Kristen m-a făcut să-mi dau seama... - Sst...
Ai zis că mă iubeşti?
Cred că da.
Şi eu te iubesc.
Mamă!
Scuze!
Am găsit o metodă prin care să vă ajut să plătiţi reparaţiile pentru acoperiş.
Am vândut mai multe bilete.
Kristen, nu avem locuri pentru mai mulţi oameni.
- Am vândut toate biletele! - Ştiu.
De aceea, am organizat o transmisiune în direct.
Steve şi Tofino pregătesc camera de filmat.
- Ai vândut bilete la o transmisiune? - Da. În valoare de 2.000 de dolari!
Sfinte Sisoe!
Şi o să ofer mostre de caramele de Crăciun tuturor.
"Caramele de Crăciun"?
O să le adore. Clienţii vor sta la rând pentru ele.
- Ştiu. - Eşti genială!
Şi tu ai reparat multe dintre greşelile mele.
A fost drăguţ să pot să te ajut şi eu o dată.
Cum de am fost aşa de norocoasă să te am pe tine?
Şi cu mine cum rămâne?
- Şi pe tine. - Mulţumesc!
Avem o urgenţă!
- Bunny şi-a pierdut vocea. - Sunt bine.
Am nevoie de puţină miere.
Nu poate urca pe scenă aşa.
- Nu - Ce ne facem?
Va trebui să urci tu în locul ei.
Nu. Nu pot.
Eşti singura care ştie toate replicile.
Plus... Noul monolog.
Da.
N-am mai fost pe o scenă de ani buni!
E timpul pentru o revenire.
Nu, eu sunt genul de om care lucrează în spatele scenei.
Nu am costum.
Sunt sigură că putem găsi o soluţie.
- Da! - Nicio problemă.
Nu sunt o vedetă.
Nu pot face asta.
- Eu sunt elful 1... - Şi eu sunt elful 2.
- Am venit să vă aducem bucurie... - Bucuroşi, cum sunt elfii...
Şi cu spirit de Crăciun din cap până în picioare.
- Dansăm şi ne jucăm toată ziua... - Şi cântăm cântecul vesel de Crăciun.
E timpul să le arătăm ce ştim...
Staţi liniştiţi, nu vom renunţa la slujbele obişnuite.
La o parte!
El ce-a păţit?
N-ai auzit? A pierdut spiritul Crăciunului.
Hei!
Dacă vrei să recuperezi spiritul Crăciunului,
trebuie să găseşti steaua Crăciunului şi să-ţi pui o dorinţă.
Dar cum să găsesc această "stea a Crăciunului"?
Trebuie s-o cauţi în locul potrivit, la momentul potrivit.
Dar cum o să ştiu?
Vino cu mine!
Ştiu pe cineva care ne poate ajuta.
- Te-ai rătăcit? - Da.
Te putem ajuta să găseşti drumul.
Ei pot veni cu mine?
Da. Doar să nu le ceri să cânte.
Hei!
Fiecare fulg de zăpadă e unic. De-asta suntem minunaţi!
Ce legătură are asta cu mine?
Tu eşti minunat, pentru că o stea specială te aşteaptă doar pe tine.
Dacă o găsesc...
O să recuperez spiritul Crăciunului?
Da! Trebuie doar să crezi.
Atâtea nopţi m-am uitat pe cer...
Am căutat acea stea specială.
A rămas ascunsă de privirea mea.
Şi mi-am dorit, am aşteptat, noapte după noapte, după noapte,
să-mi lumineze cineva calea,
ca să mă facă să cred din nou.
Ea nu e aici.
Şi mi-e teamă că nu va veni niciodată.
Am venit.
Te-am căutat peste tot.
De ce ai stat ascunsă?
N-am stat ascunsă.
Cerul era prea întunecat şi nu mă vedeai.
Lumina mea a scăzut din cauza fricii şi a îndoielii.
Când oamenii nu cred,
când uită ce veselă şi ce frumoasă poate fi lumea,
când lasă frigul nopţii să le îngheţe inimile...
Atunci, strălucirea mea începe să pălească.
Dar apoi ai venit tu să mă cauţi.
Ţi-ai trimis dorinţele în noapte
şi dragostea şi credinţa ta mi-au dat scânteia care m-a aprins din nou.
Nu toată lumea mă poate vedea.
E timpul.
Pentru ce?
E timpul să strălucim.
Crăciun fericit tuturor!
O viaţă bună tuturor!
Ţi-am zis, eşti o vedetă.
E în regulă.
Aşa ar trebui să fie Crăciunul.
Exact!
Ai veşti de la Cass?
A primit trei oferte, toate, mai mari decât preţul cerut.
E grozav!
Bunico, vreau să călătoresc prin lume cu tine.
O să-ţi aducem cadouri din fiecare loc. Bine?
Mişto!
Apropo de cadouri...
Molly!
Ăsta e pentru tine.
Cum ai făcut asta?
Când ai zis că din bucăţi vechi se poate face ceva nou,
mi-a venit o idee. Aşa că...
I-am cerut lui Kristen bucăţile de stea...
Şi uite...
Îţi place?
E perfectă.
Kristen, faci tu onorurile?
Da!
- Crăciun fericit, dragii mei! - Crăciun fericit!
Crăciun fericit, Molly!
Crăciun fericit, Hank!
Traducerea: FAST TITLES MEDIA