Primul prunc nu a supraviețuit.
Nu, ai... ai dreptate. S-sora ta nu a supraviețuit.
Cum așa?
Păi...
mama ta, a întâmpinat niște complicații.
De unde știi tu treburile astea, oricum?
Unchiul Mike mi-a spus.
- Unchiul Mike. - Unchiul Mike.
Da, păi știi ce, mama ta va fi bine,
și pruncul va fi bine de data asta.
I-ai spus vreodată mamei tale că știi despre chestiile astea?
- Nu. - Oo, poate că
e micul nostru secret.
Te deranjează?
N-ar trebui să ai secrete, totuși.
Știu, dar de fiecare dată,
e bine să ai un secret.
Precum simplul fapt că te-am lăsat să stai în față.
Oo, da.
Și da, uneori vom avea niște bomboane în zilele lucrătoare.
- Și asta e un secret bun. - Oo, da. Îmi place acel secret.
- Da. - Ciocolată.
Secretele despre ciocolată sunt secrete bune.
Da.
O să fie bine.
Promit.
Vei fi un băiat cuminte?
Mai bine grăbește-te. Ea te așteaptă.
Să-ți fie milă de dracu'
- Salut omule,... - Băi.
Mi-ai primit e-mailul despre noul program?
- Pentru că nimeni nu a răspuns. - Da. Da.
Nu, totul este în regulă aici, omule. Du-te la soția ta.
Da, dar Rich mi-a lăsat un mesaj.
- Mă întrebam... - Relaxează-te. Lasă-l.
Nu vreau să vorbesc cu tine până luni,
și mă voi ocupa eu de nenorocitul de Rich.
- Bine. Mulțumesc. - Ești nerăbdător?
- Nerăbdător? - Bine. În regulă. Bine.
Vorbim mai târziu. Baftă.
- Bine. Mai târziu. - Ia stai, așteaptă, așteaptă.
Este băiat sau fată? Nu ai spus ce e.
Nu știm. E o...
Știi, ea a vrut să fie... sau, știi,
am vrut să fie o surpriză.
Ei bine, sper să semene mai mult cu ea.
Doamne, sper să semene mai mult cu ea.
Da, și eu.
- Bună. - Bună. L-ai dus
- la mama mea? - Da. Da, e bine.
Deci, ai nevoie de ceva de la...
Oo, stai. Tocmai au intrat doctorii.
Bună, doamnă Chamberlain.
- Bine, relaxează-ți spatele. - Doamnă Chamberlain.
- Pune-ți asta la spate acolo. - Chiar acolo.
Bun. Bun.
Bună treabă. Doar mișcă-te odihnește-ți acest picior.
Să-ți fie picioarele îndoite,
să arate așa. Corect, exact.
- Ești bine? - Da, sunt bine.
Mă tot gândesc că nu ar trebui să doară așa de tare.
Nu-ți amintești că doare așa de tare?
O să te prind de mână.
- Stați, stați. - Vezi unde am ajuns?
Am avut complicații de prima dată.
Ți-au spus asta? - Da, am văzut-o în graficul tău.
- Bine, continuă să respiri. - Doar respiră.
- Respiră, iubito. - Vrei să te pregătești?
Tot așa?
- Ăsta nu este consiliul. - David, mai ești acolo?
Da, sunt tot aici. Aproape că am ajuns, iubito.
- Bine? Aproape că am ajuns. - Bine. te iubesc.
Și eu te iubesc.
Haide.
- Tu pleci? - Da, împachetez.
Ce naiba?
D-domnule, ce... ce faci?
Doar...
Alege o carte.
Prietene, eu nu sunt un Uber, clar?
Mă jefuiești?
Nu am spus că te jefuiesc.
Am spus să alegi o carte.
Haide. O carte. O carte. Știi.
Caro.
Inimi.
- Vrei s-să zic o carte? - Da!
- Aș. - Oo, aș.
Și costumul?
De pică.
Știam doar că vei spune acea carte.
Pornește.
D-domnule, soția mea este în spital.
Urmează să nască.
Pornește.
Ieși din parcarea spitalului și apoi mergi la dreapta spre autostradă.
- Pentru că mie... - Domnule.
- ...îmi plac luminile. - Domnule.
Am o urgență. Bine?
Este o urgență familială.
Eu sunt urgența familiei tale acum.
Pornește.
Încotro?
Iisuse Hristoase.
Pornește!
Unde vrei să merg?
La ce naiba te uiți?
Hei, chiar trebuie să mă întorc la spital.
Virează aici. Aici.
Ascultă, vreau să-ți spun că orice vrei,
îți aparține. Serios.
Vreau doar să înțelegi...
Acum îmi vei vorbi despre familia ta.
- Ce? - O să te scufunzi
în ceva despre familia ta,
despre cât de mult îi iubești.
Din toată inima și tot nenorocitul tău de suflet.
Da, asta voiam.
Ei bine, nu-i un mic clișeu tipic?
Vrei să răspund eu?
Înainte să te întrerup,
erai pe punctul de a porni un discurs fals despre familie.
Despre cum ar fi să te împușc
prin micuțul tău lob idiot al urechii chiar acum,
glonțul ți-ar sfâșia, metaforic vorbind,
soția și fiul.
Unde mergem?
Ce vrei?
Virează la următoarea ieșire.
Trage pe dreapta.
Mai am câțiva kilometri de mers înainte să adormim.
Ce noapte frumoasă.
O noapte grozavă.
Să respecți viteză
când te urci înapoi pe autostradă.
Adrenalina.
Știi, în South Boston,
odată am luat 3 amenzi de depășirea vitezei într-o lună.
Vrei să știi de ce?
Eram stresat.
La dracu.
Cizme de 2.000 de dolari.
Respectă limita de viteză, respectă semnalele de circulație...
și vom fi bine.
Ce-i?
Salut.
Nu te învinovățesc.
Poate fi singura ta șansă.
Sau poate că te urmăream de ceva vreme.
Poate știu unde locuiești.
Așa că fugi de asta.
Acum ți-ai implicat și familia.
Relaxează-te, bine?
Mă urc în mașină.
E cam impersonal,
să-i vorbesc craniului tău din spate.
Ai luat o decizie înțeleaptă acolo.
Umblu foarte încet în torpedoul tău.
La cam două luni?
Cineva ar spune: ce sexy.
Ai putea fi atent la drum, te rog, când conduci?
De unde ești, oricum?
- Tucson. - Ai fost vreodată la Boston?
Da. Am fost acolo o dată. Cu ani în urmă.
Nu e degeaba, dar îmi amintești
de un tip pe care îl cunoscusem în Boston.
Și tipul ăla obișnuia să bea o sticlă de Glenlivet în fiecare seară.
Să-și înece necazurile înainte de culcare.
Păi eu nu beau.
Deloc?
Nu am mai băut de mulți ani.
Fals. Este fals.
Și în acea singură vizită în Boston,
ai fost cu afaceri sau de plăcere?
Cu afaceri.
Și ce afaceri faci?
Lucrez pentru o companie de transport.
Mai ales muncă de depozit.
Și ești sigur că aia a fost singura dată când ai fost la Boston?
Da.
Ai încetat să mai bei... de când?
De acum 15 ani?
Nu-mi amintesc, dar...
Da, cam așa ceva.
Vezi tu, e amuzant.
Faci o astfel de eroare cam devreme în seara asta?
Asta nu-ți stă în fire.
Ce?
Este în regulă dacă te întreb ceva?
De ce nu ar fi?
Cât va dura asta?
Când mă voi întoarce acasă?
De ce ai presupune că te vei mai întoarce acasă?
- Ce? - Nu m-ai auzit ce-am spus?
Da, eu...
În regulă. Toată călătoria asta nu va dura mai mult de o oră.
Mergem la Boulder City.
Bine. Pot să fac asta.
Oo, mulțumesc.
Păi asta e ceva grijuliu din partea ta.
Mama mea, e pe moare de cancer...
o varietate a plămânilor.
E o catolică devotată,
- așa că trebuie să facem ultimele ritualuri... - Mama ta e la spital?
Nu mă întrerupe.
E nepoliticos, să mă întrerupi.
Nu.
Și mama era religioasă.
Asta nu a oprit-o să se mărite cu tatăl meu,
căruia îi plăcea să se îmbete și să o bată de moarte.
În opinia mea
această cerere de milă este sub demnitatea ta.
Deci, hai să revenim la povestea mea.
Mă duci la spital, Spitalul Boulder City.
Nu ai mașină?
Nenorocitule.
De la ce vine, "Cu dragoste SD?"
Ce ești tu, un adolescent?
Fiul meu a făcut asta. Sunt inițialele numelor noastre,
ale mele și ale soției mele.
Oo, ce dulce?
- Vrei să răspund, "D?" - Da.
David, unde ești? Se întâmplă acum.
Îmi pare rău, iubito. Mă străduiesc să ajung.
Grozav. Acum micul...
Ai spus că ești aici!
De ce ai întârziat așa mult? Tu nu întârzii niciodată.
- Te iubesc nespus, iubito. - Doctore, este normal.
Sunt foarte aproape.
O, ai spus că vei fi aici!
Voi fi. Fac tot ce pot.
Ceva nu este în regulă.
Nu e bine.
Ce este asta? Cine e cu tine?
Nimeni, dragă, e... fereastra deschisă.
- Bine. - Doamnă Chamberlain,
aș vrea să lăsați telefonul deoparte.
Doctore, de ce durează atât de mult?
Când ne-am pierdut primul prunc, a mai durat atât de mult.
Mamă, uită-te la mine.
Spune-i, dragă. David, spune-i ce s-a întâmplat.
Unde dracu mergem?!
Căci diavolul ar putea să-i invidieze pe aceia
care suferă profund
și să-i arunce în Rai.
Deci când ajungem spre Boulder City,
te las acolo, nu?
Te las și...
îmi dai drumul.
Te las să pleci.
Bine.
Ei bine, acum ai mers prea tare și am pus-o.
Voi opri?
Mai încetează odată.
Mă opresc?
Virează aici.
După cum am spus, vreau să mă duci la mama mea,
deci nu e niciun motiv ca ceva oribil
să se întâmple cuiva în seara asta.
Dar dacă te uiți prea dubios la acest polițist,
o să te împușc instantaneu în ceafă,
încât materia craniană se va împrăștia pe uniforma scrobită a polițistului,
și va fi dezgustător.
Nu e momentul oportun.
Talonul și permisul, te rog.
Desigur. O secundă.
Pot să întreb de ce suntem opriți?
Sigur, poți întreba. Talonul și permisul.
Să ceri permisiunea să pui o întrebarea.
Nu este la fel cu a pune o întrebare?
Mergeați cu 15 km peste limita de viteză.
Ei bine, stai, ce zici de...
cum îi spune? Fluxul, nu?
Fluxul de trafic?
Talonul și permisul. Nu le mai cer încă odată.
Ei bine, dacă toate celelalte mașini merg cu peste 15 km,
trebuie să-i oprești și pe ei, nu?
Pentru a te asigura că nu se pune în pericol traficul.
- O secundă. Permisul meu... - Taci.
Eu doar pun o întrebare. Ce e în neregulă cu asta?
Domnule, dacă mai pui o întrebare, o să ai probleme.
Oo, nu, nu probleme.
Vă rog, domnule mare polițist, orice în afară de probleme.
- Nu, nu, stai, stai. - E în regulă. Eu doar...
Dar nu este un lucru, totuși?
Fluxul. Nu despre asta e vorba?
Domnule. Coboară din mașină.
Coboară din mașină.
Să cobor din mașină. Ești nebun?
Eu am pus o întrebare simplă,
și acum acest mare cocoș de polițist îmi spune
să cobor din mașină.
Ești arestat.
Domnule, coboară din vehicul, acum.
- Doar fă ce-ți spune, bine? - Nu!
Nu, e prea nepoliticos. E mult prea nepoliticos.
- Acum, coboară! - Nu o să răsplătesc
- un astfel de comportament. - Coboară din vehicul acum!
Sau ce? Serios?!
O să mă împuști, omule?
Pentru că nu am coborât din mașină,
o să mă împuști în fata prietenului meu aici de față?
- Nu suntem prieteni. - Coboară din nenorocita de mașină.
Din cauza acestui ofițer îngâmfat.
Control 1-Nora-61.
- Treci în spatele meu, Satană. - Ce?
Ți-am spus să nu accelerezi.
Chiar te-am avertizat o dată, nu, de două ori.
Te-am avertizat despre viteză, și nu m-ai ascultat.
- M-ai avertizat. - Ți-am spus de câteva ori.
M-ai avertizat... m-ai avertizat să nu mă grăbesc.
De ce te rățoiești?
- Iisuse Hristoase! - Ce a fost a trecut,
așa spun mereu, deși alții spun că trecutul
este prolog, asta de fapt însemnând
același lucru dintr-o perspectivă diferită.
Dar ideea este să mergi mai departe de aici.
Întoarce-te la Galleria.
El își făcea datoria.
Era un înțepat mărunt autoritar.
Era doar un tip care-și făcea datoria.
Tocmai l-ai ucis.
Nu mai bine taci și pornește?
Ar fi putut avea o familie. O soție și copii.
- Taci și pornește! - Puteai să distrugi
- o familie întreagă! - Eu am distrus o familie.
Am distrus o familie!
Asta am făcut!
Pornește!
Nu.
Următorul glonț va trece prin mutra ta.
Pornește.
Ce bravadă așa dintr-o dată.
Mă întreb, cum s-a întâmplat asta?
Treci de la un rahat plângăcios
la unul care ar putea da cu capul într-un cal?
De ce?
De ce, ce?
De ce faci asta?
Ți-am spus. Mama mea. Spitalul.
Nu ți-am spus asta deja?
Gogoși.
Doar spune-mi.
Spune-mi.
Adevărul pur și simplu, asta vrei?
Da.
Deși adevărul este foarte rar și niciodată simplu.
Îți amintești cine a spus asta, "D?"
E prea devreme să stricăm totul.
Îți spun eu acum.
Să virezi la următoarea ieșire. Sunt lihnit.
Te deranjează?
Te aud... gândindu-te.
- Ce vrei să spui? - Te gândești ce să faci.
Eu doar conduc.
Nu, te gândești la cum să te izbești de ceva.
Trebuie să fii foarte atent. Te poți alege cu traume contondente la cap.
La un om de vârsta ta.
Cred că mi-ai spapt nasul meu frumos!
Nenorocitule!
Alo!
Oo, salut.
Nu, nu, vorbește pe cealaltă linie chiar acum.
Cine, eu?
Lucrez la magazinul de cadouri la spital.
Da. Nu, a trebuit să preia un apel de la depozit,
așa că folosește linia mea fixă. Recepția e mai bună.
Dar mă bucur că ai sunat,
pentru că voiam să-l întreb în ce cameră te afli.
Bine. Îmi pare rău să aud asta.
Sună dureros.
Dacă te consolează cu ceva,
când soția mea era însărcinată în momentul nașterii,
avea multă presiune pe vezică...
Adică, a fost o prostie.
A fost o ploaie de aur o explozie în cascadă
pe fața doctorului.
A fost ceva sexual, zău!
Hei, haide.
Să te duci naibii și dumneata, cucoană.
Îți place asta?
Ce zici?
Mai pare sexy?
M-am îmbrăcat deosebit pentru seara asta.
Acum tu... îmi spargi nasul?!
Am vrut să fiu 100% sexy astă seară,
și m-ai redus la jumătate. Acum sunt 50% sexy. Uite.
Vezi asta?
Eu sunt Edward G., vezi? Sunt Edward G. Robinson.
Nu mă poți ucide, vezi?
Da.
Haide drăguțule.
Haide. Haide. Să mergem.
Să nu mai faci asta din nou.
E bine? Spune-mi doar că e bine.
Ea e bine.
Crezi că ea este prima femeie care intră în travaliu?
A avut complicații în trecut.
Te rog, trebuie să fiu acolo.
Condu!
David Chamberlain, ai smotocit bărzoiu.
Mă întreb câți dintre pălmașii ratați știu cum să facă asta?
Ei bine, vorbea frumos.
Cred că era cam confuză.
Chiar și suspicioasă, dar drăguță.
Ea nu ți-a spus niciodată numărul camerei?
Voia să știe de ce nu ai ajuns încă la spital.
Părea foarte îngrijorată în legătură cu asta.
Nici măcar nu știi etajul.
Un prunc nou.
Doamne, un prunc nou-nouț. Ce palpitant.
Adică, ești fericit? Sincer vorbind,
ai spune că tu și soția ta aveți o căsnicie fericită?
- Fericită? - Da.
Sincer?
Da, suntem fericiți.
Uneori simțim că am fi singurii oameni fericiți pe care îi știm.
De parcă am avea acest secret.
Păi eu nu am fost niciodată fericit.
Știi de ce?
De la sinusuri.
De mic copil am avut nasul înfundat,
și chiar la vârsta fragedă de doi ani,
știam de ce am nasul înfundat.
Îl vedeam în vise.
Iar cauza a fost Omul Mucus.
Și Omul Mucus era un tip slab în costum
și cu cravată, chel
și cu o servietă plină de muci.
Și eu îl vedeam cu ochiul minții mele cum urcă,
sus, sus într-un lift, cu servieta în mână,
și a alunecat pe podea,
lăsând o dâră ca un melc.
Și a ajuns în patul meu, și a deschis servieta,
apoi a scos afară o mână de muci,
și m-a stropit în nas.
Roadhouse Diner.
Mergi într-acolo.
Șterge-te.
Masa de aici. Stai jos acolo.
Poponarul.
Bine, acum ascultă.
Este un bărbat anume, unul, foarte important
care așteaptă ca noi să sosim.
Ei bine, mai degrabă nu pe noi ci mai mult pe tine.
El te așteaptă. Asociații lui
au fost cei care te-au găsit de prima dată.
Au găsit tipul greșit.
Acum, planul inițial era să te duc până la Boston,
dar nenorocitul ăsta de Mickey era prea nervos.
E nerăbdător. Era ca un copil nerăbdător în ajunul Crăciunului.
Așa că a zburat astă seară spre această pistă de aterizare privată
din Boulder City, și acolo o să mergem.
Sper că acest detaliu să-ți răspundă la unele dintre întrebările tale.
Nu facem schimbări în meniu. Îți vine să crezi rahatul ăsta?
Ți se pare corect?
Hei, nu mă asculți.
Bine, am să-ți spun o poveste și ar fi bine să o asculți.
A fost odată ca niciodată, cu mulți, mulți ani în urmă,
un contabil din Brooklyn
care locuia în South Boston,
și contabilul lucra pentru un catolic care bea de stingea,
unul pe nume Jacob Sullivan.
Cel care mă așteaptă?
Da.
Așadar contabilul întâlnește o fată drăguță din Boston,
se îndrăgostește, se căsătorește, are un copil.
O fetiță drăguță.
Bine, când chelnerița te întreabă ce-ai pățit la față,
vreau să-i spui că ai căzut pe scări.
- Adică... - "Am căzut pe scări."
Spune-o. Repetă. "Am căzut pe scări."
- Am căzut pe scări. - Așa e.
Ai căzut pe scări, prostule, împleticitule.
- Am căzut pe scări. - A căzut pe scări.
A căzut pe scări, și apoi ce-ai mai pățit?
A ajuns la capătul scărilor după ce a căzut.
Bună seara atunci. Sau e dimineață?
- Cafea, neagră. - Și pentru tine?
- Ce? - Pentru tine?
La fel.
Doar ca să știi, specialitatea azi
sau în seara asta,
specialitatea în această dimineață este sandviș cu ton.
sunt două cupe de maioneză de secară, ton,
câte o felie de roșie pe fiecare, și deasupra mozzarella topită.
Oo, și dacă vreau cheddar în schimb?
Regulile proprietarului. Care se întâmplă să fie chiar bucătarul.
Care se întâmplă să se întoarcă în bucătărie în acest moment.
Serios? Deci nu glumește în privința asta
cu Nu se fac schimbări în meniu. Ăsta e un lucru real.
Dar, poate îți voi strecura
un cub de cheddar pe sub masă.
E foarte drăguț din partea ta.
Mă duc să aduc cafelele alea.
Bine, să revenim la povestea noastră.
Deci asta se va întâmpla.
Contabilul cu program de la 9 la 5 trăgea sforile
pentru unul dintre asociații lui Sullivan.
Dar asociatul se crede mai deștept și începe să sustragă din bani.
Și când Jacob Sullivan află,
îi spune contabilului să îl invite pe asociat
pentru că ei doi erau prieteni buni.
Așa că soția contabilului și fiica merg să își viziteze mama
iar asociatul vine.
Au băut câteva pahare, au tras niște trabucuri,
și odată ce e apțiguit și slăbit,
câțiva dintre băieții lui Sullivan îi fac o mică vizită.
Unul dintre ei îi pune un pistol .45 în ceafă,
apasă pe trăgaci. Și același lucru
ți se va întâmpla când vom ajunge la Boulder City.
Bună. Bine.
Sandviș cu ton pentru mine. Schimbă mozzarella cu cheddar,
dacă-l poți evita pe nenorocitul tău de șef.
Și pentru tine?
Nimic.
Nu, comandă ceva.
Nu mi-e foame.
Vreau să comanzi ceva.
Nu mi-e foame.
Ce vrei să spui cu: nu ți-e foame?
Adică, nu mi-e foame.
Atunci ia ceva la pachet?
- Nu mi-e foame! - Comandă ceva, prostule!
Sandviș cu ton.
Vrei cheddar sau mozzarella deasupra?
- Ce? - Cheddar sau mozzarella?
Cheddar sau mozzarella? Trebuie să alegi una.
Cheddar.
Bine. M-am tot gândit la ce mi-ai spus până acum...
la biografia ta falsă și patetică
concepută să adune milă.
Din experiența mea, majoritatea oamenilor mă fac să cred că au o familie
că sunt demni de milă.
Înainte ca cineva să ia un glonț în cap,
vorbesc mereu
despre nenorocita lor de fiică,
sau un nenorocit de fiu.
Dar faptul că tu
tu ai face asta
să îmi atragi atenția crezând,...
că sunt surd.
De obicei, aștept ca soarele să apună ca să încep să beau,
dar azi am băut toată ziua.
Întreabă-mă de ce.
Întreabă-mă de ce am băut toată ziua.
Întreabă-mă.
Știi, mă gândesc la felul în care a decurs viața ta,
ce fericit ești.
Cum deții dracului secretul fericirii.
Soție nouă, fiu nou, iubire veșnică a naibii.
Te rog. Te rog.
Tu cine crezi că sunt?
Ești la ora vrăjitoarelor.
Chelnerița, ea a menționat asta mai devreme.
Știi ce este asta? Este folclor european
notând că la o anume oră a nopții
când toate creaturile supranaturale
- ies afară și fug. - Eu nu...
Mi-a plăcut mereu. Mi-a plăcut ideea de nebun
- Habar n-am. - Nu mă întrerupe!
La naiba! Ți-am spus asta în mașină!
Întotdeauna te ia gura pe dinainte!
Ai diaree verbală!
Mereu te ia gura pe dinainte!
Doar taci!
Stai naibii jos!
Sunt cu ochii pe tine. Bine?
O singură mișcare, și o să te împușc. Înțelegi?
Da.
Bine. Dați-mi celularele voastre.
Acum, dacă nu-i mare deranjul,
aș aprecia dacă ai sta în spatele
tejghelei ca să te pot vedea.
Și nu trebuie să intru în detalii
de ce îi poate face această armă feței dacă încerci ceva inteligent.
Da? Bine. Cât mai durează cu sandvișurile de ton?
- Hm, doar câteva minute. - Bine.
Le vreau gata în 5 minute. Haide.
De fapt nu. În 4 minute.
Și vrem cheddar pe ele. Ai înțeles? Cheddar.
Nimeni nu pune mozzarella pe un sandviș cu ton.
Bine.
Am decis că ar trebui să jucăm un mic joc.
Se numește Gata cu falsurile.
Haide să nu-i implicăm și pe ceilalți în asta.
Vreau să-mi spui adevărul, tot adevărul,
doar adevărul, așa să te ajute Dumnezeu,
chiar în acest moment, chiar acum.
Dacă nu-mi spui adevărul,
O să-ți ucid mica prietenă chelnerița,
o să-l ucid pe domnul camionagiu fericit de acolo,
și pe oricare alt nefericit
care intră în această unitate. Gata?
Magic Rabbit Foot spune du-te.
- Adevărul? - Da, adevărul.
Adevărul, al naibii de fals ce ești. Adevărul.
Adevărul este că habar n-am despre ce vorbești!
Nu. nu, nu, nu, nu, nu. Nu face asta.
Aici este momentul în care jocul e tot mai bun!
Nu-l strica.
Hei, nu ți-am reținut numele.
Să plecăm de aici, doar tu și cu mine.
Oo, vorbești serios despre asta.
Oo, Doamne. Ce mișto.
Ca și cum ai mai avut un pistol îndreptat spre tine.
Ei bine, hai să ne asigurăm că totul este în regulă.
- Scumpo. Sunt... - ...garanția extinsă a mașinii.
Din moment ce nu am primit un răspuns,
acesta este un ultim apel de curtoazie.
Probabil e cu doctorii.
Da, da, sigur, sigur. Da, da, sigur. Probabil.
Sau poate că nu. Poate că s-a întâmplat ceva.
Oamenii spun mereu să nu presupui ce e mai rău. De ce?
Uneori, să presupui cei mai rău este exact ce ar trebui să faci.
Rahat. Rahat.
E din ce în ce mai bine.
Știi ce, chelnerița se va întoarce în orice clipă.
Tonul se gătește rapid. Doar arunci totul
sub lampa dogoritoare. Așa că o să-ți cer
pentru ultima dată... adevărul.
Îți spun, că m-ai derutat...
- Tu îmi spui mie. - Da, încerc.
Încetează să mai fii fals. Nu mai fi fals.
- Nu știu ce să-ți spun. - Adevărul! Adevărul!
Asta este. Doar adevărul.
Crezi că nu sunt... cel care spun că sunt.
Și de ce, pot să întreb, ai crede că eu cred
că ești cineva care de fapt nu ești?
Ce?
Doar nu cumva naibii nu m-ai auzit de atunci?
- Da, te-am auzit. - Ei bine, atunci mi-ai face
o favoare și te rog să nu mai spui: "Ce?"
când este absolut limpede ca lacrima ce tocmai am spus?
Bine. Știi ce?
Ar trebui să te pregătești, din punct de vedere mental.
Astfel, nu vei avea un șoc când se întâmplă.
Să presupunem că ceea ce vreau să spun este cel mai rău.
Doar spune-mi ce vrei să spun.
- Doar spune-mi. - Oo, Doamne.
Nu-ți schimba tacticile.
Nici măcar puțin. Este al naibii de mental.
- Ești grozav, amice! - Nu sunt cine crezi tu că sunt!
Nici măcar nu ți-am spus cine cred că ești!
Deci de unde ai putea să știi cine cred eu că ești?!
O să spun ce vrei.
Bine. Știi ce? Timpul a expirat.
Acum fără echivoc chiar ai dat-o de gard.
Ai dat de naiba.
Hei.
Fugi.
Bine. Bine!
Sunt...
sunt eu.
Tu ești?
Tu ești.
Să te ia naiba!
Ești tu! La naiba!
Tu ești! Tu ești! Tu ești! Tu ești! Tu!
James.
Tu ai făcut asta.
Ai spus chestia aia cu ideea de a-mi strecura
un bloc de brânză cheddar pe sub masă?
A fost sarcasm?
Ai fost nepoliticoasă?
Sau ai fost drăguță?
Eram o proastă.
911, ce urgență aveți?
Este un bărbat. El... el... el ucide oameni.
A tras în oameni.
Domnule, unde vă aflați?
Ei bine, este un... este un... este un restaurant.
Roadhouse Diner.
V-am auzit, domnule. Aveți răbdare.
Vom ajunge la dumneata.
James!
James.
Mai bine să domnești în iad, nu ai fi de acord?
James!
Ce noapte frumoasă. E o noapte al naibii de grozavă.
Te-am urmărit de ceva vreme, James.
Am urmărit și am așteptat.
Pe tine, soția,
băiețelul.
Acum vreau să te trezești.
E timpul să te trezești, idiotule!
Trebuie să te trezești...
Tu știi cine sunt.
Știi unde am fost.
Răspunde James!
Știu că te vei întoarce.
Am auzit telefonul sunând.
Ai răspuns?
Ce, tu faci pe fantoma cu mine?!
Ce ești, doctorul Ross, psihiatrul meu?
Bine, bine, voi termina povestea cu contabilul.
Și această următoarea parte, știu că o să-ți placă.
Pentru că te implică direct.
Deci totul merge conform planului.
Contabilul invită asociatul.
Băieții lui Sullivan îl împușcă în cap.
Cu excepția unui deranjament minor.
Înțelegi?
O problemă foarte mică...
fiind că...
nevasta contabilului pășește spre ușă
și este martor la execuție.
Deci apare o problemă care aduce probleme suplimentare, nu?
Și soția contabilului începe să se dezlănțuie.
Ea începe să bea.
Începe să ia pastile.
Începe să spună povestea oricui o va asculta.
Soția mea, James.
Ea a devenit o problemă
Și atunci am primit un telefon de la James Levine.
Etajul 8...
Forța de muncă și livrarea.
Camera 829!
După cum spuneam, soția ta este la Travaliu & Naștere
la etajul 8, camera 829.
Acum, nu ucid mame, ca o regulă,
spre deosebire de unii oameni pe care îi cunosc, dar jur pe Dumnezeu, James,
dacă nu încetezi să te porți ca o cățea distrată,
îmi voi încălca propria regulă doar de data aceasta.
- Bine. - Pentru tine.
Voi face ce vrei tu.
Doar spune-mi ce vrei să fac și o voi face.
Te vei întoarce în mașină chiar acum,
și promit, că vom sta departe de soția ta.
Tu, asociații tăi sau oricine,
să stați naibii departe de familia mea.
Ai cuvântul meu.
Ce s-a întâmplat cu... soția și fiica ta?
Am primit un telefon de la James Levine,
iar Levine este cineva care... rezolvă lucrurile, orice ar fi.
Și știu că dacă primesc un telefon de la el din senin,
nu este ceva lipsit de importanță.
El îmi spune ce știu deja,
că soția mea a devenit o problemă.
Că însuși Jacob Sullivan vrea ca eu să preiau controlul
asupra soției mele, că ea ar putea fi sfoara
care dezleagă totul.
Ce s-a întâmplat?
Îi spun lui Levine că mă voi ocupa de asta.
Știind ce fel de om este Levine decid că singura mea alegere
este să-mi scot familia afară din Boston pentru totdeauna.
Așa că eu... plec din casă,
repede ca să fac rost de provizii pentru drum,
și când mă întorc...
Pe atunci aveam niște
iepurași albi ca animale de companie.
Și au avut pui, așa că erau ca un așternut de dimensiuni bune,
iar fiicei mele îi plăcea să se joace cu puii.
Era tare drăguță.
își freca fața ei mică în blana lor moale albă.
Când mă întorc...
întreaga casă era în flăcări.
Era strălucitoare, totul de un portocaliu strălucitor,
ca un... ca un felinar.
Soția și fiica mea erau înăuntru.
Dar erau și iepurii, James.
Îți amintești?
Ai auzit iepurii țipând?
Țipând?
Știu că o să mor în seara asta.
Am înțeles.
Și ai făcut o promisiune pe care ți-o vei păstra.
Mă țin de cuvânt.
Dar vreau să știi...
ca eu sunt...
- David Chamberlain. - Ai probleme serioase
cu capul, James!
Ai probleme serioase cu capul,
chiar crezi că ești David Chamberlain!
Chestia cu cancerul pulmonar.
Ei mor, nu?
Toți murim.
Deci asta a fost mereu sfârșitul și pentru tine.
Nenorociții ăștia de polițiști.
Știi că japonezii spun că
cu cât moartea este mai violentă, cu atât te înalți mai repede în rai.
În regulă.
Bine. Să o facem.
Stai, stai, stai, stai, stai stai, stai.
Trebuie să știu.
De ce nu m-ai ucis
în secunda în care ai urcat în mașina mea?
De ce m-ai lăsat să mai respir încă o secundă?
Pentru că am vrut să te aud spunându-le cu voce tare.
- Cuvintele. - Ce cuvinte?
Și am vrut să-ți văd fața.
Chipul tău adevărat.
Fața ta de șopârlă s-a trezit din nou.
Ce cuvinte?
Eu, o să le spun chiar acum.
Sullivan, mi-a spus...
Sullivan. El a ordonat lovitura.
Aș vrea să știi...
că nu am vrut să-ți ucid fetița.
Soția ta, când mi-a văzut fața, a luat-o razna.
A sărit pe mine și a început să-mi zgârie fața,
și am apăsat pe trăgaci de 3 ori.
Și fiica...
Fiica ta...
era întinsă pe hol.
Am băut până să mor
când Dumnezeu a adus-o pe Maggie în viața mea.
Și știam că Dumnezeu va egala scorul când primul nostru născut a murit.
Dar totuși, în fiecare noapte, le văd fețele.
Ale soției și fiicei tale.
Nu încetez să le văd.
Apoi când Dumnezeu mi-a dat băiețelul,
parcă mi-ar fi dat o viață nouă.
Îmi dădea înapoi viața fiicei tale.
El... îmi dădea înapoi viața fiicei tale,
viața pe care am greșit, luând-o.
Cred că mi-ai dat închiderea în seara asta.
Mi-aș fi dorit să fi putut face la fel pentru tine.
O să...
David, am sunat și am tot sunat.
Te rog sună-mă înapoi. Te rog să ne spui că ești bine.
Am născut o fetiță, David.
O țin în brațe. Ce frumoasă este.
Are ochii tăi.
Nu știu cine era mai devreme la telefon, dar...
știu că ești bine. Doar o simt.
Mă rog, David.
Mă rog ca Dumnezeu să vă ajute în găsirea drumului înapoi spre noi.
Vă așteptăm. Amândouă.
David Chamberlain.
Eu sunt David Chamberlain.
David Chamberlain.
Eu sunt David Chamberlain.
Ajutor!
Nu răspunde. El nu răspunde!
Stai pe loc!
Nu te mișca!
Mâinile sus!
Traducerea și adaptarea geoguyro.