JOULUAATON AATTO
Mene edeltä. Me ehditään. Ei meillä ole kiire.
Me myöhästytään junista! Anteeksi.
-En mä jaksa enää juosta. -Sinnepäin!
-Me ehdittiin! -Ei sun ansiosta.
En tiennyt, että kalkkunanpaisto vie niin kauan.
-Oliko tämä nyt kalkkunan vika? -Tein ekaa kertaa jouluruokia.
Se oli hyvää. Yllätyin sun taidoista.
Mussa on vielä paljon yllätyksiä sulle, James Hughes.
Odota, odota.
No niin. Yksi kuva.
Voi, mikä kamera! Olet vanha pappa.
-Tämä vanha pappa hankki lahjan. -Hei, mitä nyt?
-Sovittiin, ei lahjoja. Miksi et uskonut? -Joo, joo.
Avaa se sitten, kun sä oikein kaipaat mua.
Kun mä oikein kaipaan sua, vai?
-Voisinpa tulla sun mukaan. -Miksi et tule?
-Tä? -Tulisit meille.
-Voitaisiin viettää joulu maalla yhdessä. -Älä viitsi. Mun äiti tappaisi mut.
...juna numero 128 Macclesfieldiin...
-Pitää mennä. -Perhanan Macclesfield.
-Perhanan Kimble. -Kemble.
Ihan sama.
On pitänyt sanoa, että nämä pari kuukautta on olleet...
No, sä olet vain coolein ihminen, jonka olen koskaan tavannut.
-Eikä vain kurssilla, vaan koskaan. -Nyt loppuu aika, James Hughes.
-Haluan vain sanoa, että rakast... -Hei, hei!
-Heippa! -Kuulutus kaukojunaan 352, Kemble.
Juna saapuu raiteille neljä.
No niin.
-Ehdit vielä! -Hei!
Näyttäisitkö lipun?
Oi! Vietättekö joulua yhdessä?
Voi, kun ihanaa!
-Se lippu. -Anteeksi, mä...
-Onko tässä tilaa? -On.
Kiitti.
TUHMA KILTTI
Odota edes kotiin saakka!
Taitaa tuntea sinut.
Usko jo! Älä säikyttele tuntemattomia!
Odota!
-Pysähtyyhän tämä Kimblessä? -Kemblessä.
Vielä parempi.
Kai tämä menee Macclesfiediin?
Menee kyllä.
Loistavaa.
YOUR CHRISTMAS OR MINE?
Hei, seis!
Mun pitää jäädä pois tässä!
James...
Ei. Ei, ei! Ei, ei, ei, ei...
Pysykää vähintään metrin päässä laiturin reunasta. Turvasääntö.
Juna pitää pysäyttää. Hätätilanne.
Voitte ilmoittaa hätätilanteesta numeroon 0163232332323.
-En voi. Puhelin jäi junaan. Se on hätänä. -Ei tuo ole hätätilanne, neiti.
Kadonneista tavaroista voit soittaa numeroon 0163...
Miten voin soittaa, jos mun puhelin on junassa?
-Lainaatko puhelinta? -Ei ole. Ei täällä ole kenttääkään.
Eikö sulla ole kännykkää? Ollaanko me jossain 80-luvulla?
Yrittivät asentaa antennit, mutta me ei suostuta.
Valitan, Bill Gates. Pidä säteilyt ja työnnä ne sinne, minne kuuluukin.
-Bristoliin. -Ei ole totta. Tämä on kamalaa.
Piti yllättää yksi tyyppi, mutta nukahdin. Se lähti. Mulla ei ole kyytiä.
Ja mun äiti huolestuu. Meiltä katkeaa melkein sadan päivän ketju.
Kertoisitko tuon hitaammin ja suomeksi?
Milloin menee juna Macclesfieldiin?
Et taida hahmottaa tämän maan rataverkkoa.
Joo, en. Pitää vain löytää Jamesin kotiin ja...
Tunnet varmaan kaikki täkäläiset.
Kun ollaan maaseudulla, oletat, että kaikki tuntevat toisensa.
Nimi on Hughes. James Hughes.
Kyllä minä heidät tiedän.
Rinnettä ylös, Chapmanien ohi, oikeaan Junen talolta
kirkon ohi, laaksoa päin ja... no, siinä sitten.
Hyvä... Selkis. Tästä vain Jamesin luokse.
Arvaa, kuka herää sun vierestä jouluaamuna.
-Kiitti vaan, pukki! -Anteeksi, erehdyin henkilöstä. Mä...
No, tule takaisin! Olen ollut tosi kiltti!
Huh!
-No, pikkumies. Mitä saisi olla? -Pehmis, kiitos.
Mä myyn jätskiä vasta keväällä.
Mutta jos sua kiinnostaa viisi kiloa mustakalkkunaa sisäelimineen...
-Se olisi siinä. -Sä olet outo.
Hä? On se nyt kumma.
Moikka, mitä kuuluu? Vitsi! Tämä on vastaaja. Jätä viesti. Heippa!
Kalkkunapaistit! Osta omasi ennen kuin loppuu!
Missä olet?
Etsitään kohde Woodfield Road.
-Mitä haluat? -Mä vain... En mä...
-Varkaissako olet? -Ei, mä vain etsin Hughesin taloa.
Hei, älä ammu! Nyt on joulu ja kaikkea.
-Hughesin taloa, vai? -Kyllä.
Jatka sitten vain.
Kiitoksia.
Siis mitä...?
Anteeksi, onko tämä varmasti...?
Palaa tielle ja tee U-käännös.
-Palaa tielle... -Hei!
Hieno takki. Hihat vain puuttuu.
-Niin, tämä on toppaliivi. -Uuu, liivi!
-Mä en halua mitään riitaa. -Liian myöhäistä, liivi.
Hei, oikeasti. Mä en todellakaan...
Te olettekin lapsia!
-Olen 9 ja puoli, ja tämä melkein 8. -Niin!
Selvä... Mä yritän löytää Woodfield Roadia.
-Mitä sä maksat, liivi? -Niin, mitä sä maksat?
Niin, no... Mä voin maksaa punnan.
Hah... Anna vitonen.
-Okei, viisi. -Per nuppi.
-Nuppi? -Per nuppi!
Okei, selvä. Siinä!
-Kiitos. -Missä se on?
Uskomatonta.
Oli kiva auttaa.
-No, hei. Mä olen... -Myöhässä. Näin on. Odotin sinua.
-Niinkö? -Jo 20 minuuttia.
-Tuolla oli mies aseen kanssa. -Täytyyhän tiluksia vahtia.
Tule sisään, tai lämpö karkaa.
-Tännepäin. -Lämpö... Mikä lämpö?
Odota täällä. Älä koske mihinkään. Kerron herra Hughesille, että tulit.
Erikoinen asuvalinta.
Seitsemän...
-Jestas sentään! -Hauskaa joulua!
Huhuu!
Onko täällä ketään?
-Yllätys! -Hyvää joulua!
-Ei, isä. -Kuka hemmetti tuo on?
-Onko Hayley täällä? -Kuka sä olet?
Niin, kuka sä olet?
-Mä olen... -Hei, arvatkaa... Äiti!
-Älä usko tuota! -Liivi antoi meille kympin.
-Ei me ryöstetty sitä. -Kuka on Leavy?
-Tuo. -Se on kiva.
-Mitä? -No, hei, Leavy...
-Jenkeistäkö? -Liivi voi olla, mutta mä olen...
Vähän vanha hengailemaan mun poikien kanssa.
-Olen jo 9 ja puoli. -Sehän on pervo.
-Ei ole. -Törmäsin heihin.
-Annoit kympin. -Se on huumekauppias.
-Ei, kun se on kiva! -Kiitos paljon.
-Mä tulin! -Nyt asemiin!
Tule sä tänne. Me yllätetään Hayley.
Ai, kiva, okei. Sä rutistat aika kovaa.
-Shhh... -Joo, ei mitään.
-Yllätys! -Hyvää joulua!
-Ei, ei... -Missä Hayley on?
-Geoff? -Ei se tullut. Siellä on pirun kylmä.
Paikat jäätyi kuin jätskipallot.
On tulossa kova lumimyrsky.
-Unohdin takin. -Soititko sille?
-Puhelin on takintaskussa. -Miksi tulit takaisin?
-Hakemaan takin tietenkin! -Se tulee etelästä.
Sulla on kai kylmä. Riisu märät pois.
-Oletko ajellut ihan turhaan? -En suinkaan.
Mä tienasin just satasen! Ho-hoi!
-Sulla oli yksi homma! -Olen tehnyt monta hommaa koko päivän.
-Toimitin kalkkunat viidelle. -Uskomatonta. Pojat, käykää pesulla.
-Puhelin... -Muista: kantelu ei kannata.
Kertoja ei pääse... kerhoon.
Mihin piruun se kaukosäädin on taas työnnetty?
-Hei. -Kuka perhana sä olet?
-Se on joko huumediileri tai pervo. -En ole.
-Tai molempia. -Hän on Leavy, Geoff.
-Poikien kaveri. -Edelleen: en ole.
Kakarat! Montako kertaa pitää sanoa tästä? Hengatkaa oman ikäisten kanssa!
-Olen jo 9 ja puoli! -Just niin.
Ei millään pahalla, Leavy, mutta mieti.
-Se voi jäädä yksille joulupaukuille. -Ei, kiitos.
-Mitä hommaa sulla oli vielä? -Älä huoli. Mä ostin täytteen.
Tule tänne istumaan. Istu siihen.
Otatko teetä, Leavy? Voi luoja, kuulostaa eksoottiselta.
Olen tavannut monta Leetä ja Darrenia vuosien aikana.
-Riittääkö sormetkaan? -En ole tavannut yhtään Leavyä.
Se on pelkkä lämmike. Niitä saa joka paikasta.
-Istu siinä. -Odotetaan puoli tuntia. Kuppi teetä.
-Jos Hayleyä ei kuulu... -Puoli tuntia. Sitten lähdet etsimään.
Mitä, eikö teetä?
No, ei sitten.
Sen kerran, kun on vain yksi homma, etkä saa sitäkään hoidettua.
Siellä oli ruuhkaa, ja tiet oli tukossa lumesta.
Mä olen James.
Sun piti hakea Hayley. Mikä siinä oli niin vaikeaa? Aina selityksiä.
No, terve. Sä olet kai Pähkinä.
Okei, rauha!
Vähän nuhjuinen.
Kiitos, Iris.
Mene vain.
Pane se kuva pois.
Anteeksi. Tässähän on Tony Blair. Ja eikö tämä ole...?
Ensimmäinen vaatimus on, että kunnioitat yksityisyyttäni.
Ai, joo.
-Anteeksi. -Toinen on kyky täsmällisyyteen.
Hei, kuule. Ei aloiteta huonolla jalalla.
Mä olen Hayley.
-Taylor. -Humphrey Hughes.
Ja se on "väärä" jalka, ei "huono".
Niin on, mutta molemmat tuntuu kömpelöltä.
Niin, no... Istu.
Tämä oli vähän huono aloitus. Sinusta on kuultu hyvää.
-Niinkö? -Niin.
-Luotettava, kokenut, halpa. -Mitä?
Ja taustasi ovat kunnossa.
-Taustat? -Normaali käytäntö. Ei pitäisi yllättää.
-En tiedä, mitä James on kertonut... -James?
James, sun poikasi.
-Blairin pallopoika. -Poikani on Hubert James Hughes.
Hän on muualla opiskelemassa. Olen hieman hämmentynyt.
Kuinka tiedät hänet?
-Sanoitko, että sen nimi on Hubert? -Kuinka tunnet poikani?
-Ollaan samalla kurssilla. -Siis siellä, missä Hubertkin?
Ei, vaan missä James.
-No, missä hän on? -En tiedä. Ajattelin kysyä samaa.
-Koska... -Anteeksi, herra. Tässä on Doris.
Tulin hakemaan siivoojan duunia.
Olen myöhässä, koska mun kissa delasi.
Äh, Iris... Minä hoidan haastattelun työhuoneessa.
Selvä. Tulehan.
-Luulit mua siivoojaksi. -Olin sopinut haastattelun seitsemäksi.
Ja kahtakymmentä yli sinä tulit ovelle.
Hoidan nyt haastattelun. Ei vie kauan.
Hän ei todellakaan sovi. Odota täällä, kunnes palaan.
-Ymmärsitkö? -Kyllä, sir.
Älä koske mihinkään. Tule, Pähkinä. Hyvä poika.
Anteeksi, voisinko soittaa jostakin, kun mun puhelin jäi...
Hoidetaan tämä nopeasti.
Tiedän, että hän nousi junaan.
Jäikö hän pois? Mä jäin ja siksi olen täällä.
Mutta Hayley ei ole, ja se saakin kysymään...
...missä hän on.
Sanoitko jotain äsken?
Jos jätit sen asemalle, olet mennyttä.
Antaa olla.
Se ei vain ollut junassa.
Missä olet? Hayley? Huhuu!
-Se harhailee kadulla. -Rauhoitutaan.
Nyt on joulu, otetaan rennosti. Esittelinkö itseäni ollenkaan?
Mä olen Kaye. Tai sano vain Erikois-K.
-Olen niiden poikien täti. -Täti, vai?
-Ai, Leavy, olet vielä täällä. -Mä tarjosin juotavaa.
Kaye, jutellaan.
-Minkä makuisen täytteen ostit? -Karpalo-kastajanatäytteen.
Eikö meillä ollut suklaarasia?
-Mitä tämä nyt on? -Se on aika kiva.
Me ei tunneta sitä, ja se on tosi nuori.
-Äsken taas liian vanha. -Poikien seuraksi!
Älä nyt viitsi. Mä olen puumanainen.
Se on trendikästä.
Älä murjota. Mä vain hassuttelen.
Olen ihan varma, että täällä oli avattu rasia.
Miten se tänne joutui, hä?
-Kath sanoi, että voit jäädä syömään. -Niinkö?
Unohdin kokonaan. Tsekkaan lasagnen.
Se olen mä.
KOTI
Mun on pakko vastata. Onko teillä työhuonetta, missä voisin puhua?
Puhu keittiössä.
Okei, joo, kiitti.
Työhuone?
Isä, kuule... No, hei, Hubert.
-Hayley? -Yllätys!
-Missä hemmetissä sä olet? -Miten voit olla siellä?
Menin sun junaan. Ajattelin, että se olisi ollut eeppisen romanttista.
Et ole täällä. Tuli huutoa.
Jäin tänne, ei ole puhelinta, ja ympäristö muistuttaa pohjoisnapaa.
-Oletko sanonut mitään musta? -En.
Se, mikä piti olla vaatimaton, on joku hiton linna!
Joo, saatoin vähän vähätellä.
Täällä on kuva isästäsi ja prinssi Charlesista!
Okei, tässä tulee.
Mun isä on virallisesti lordi Humphrey Manningham-Hughes.
-Lordi? -Jaarli. Glouchesterin jaarli tarkalleen.
-Onko tämä vitsi? -Olisi pitänyt kertoa. Tiedän.
Toivon, ettet sano yhtään mitään.
-James, oletko kuningassukua? -En!
Tai tavallaan olen, mutta kolmassadas kruununperijä tai jotain.
Tosi monen pitäisi kuukahtaa ennen kuin mun päähän laitetaan kruunu.
Tämä on niin upeaa!
Kuuntele: mun isä ei ole kuullut meistä...
Voi ei! Miten teidän uuni sammuu?
Meidän uuni? Mitä?
-Hitto! -Mä käskin katsoa lasagnea!
Mitä siellä tapahtuu?
-Lasagne on musta. -Anna rätti, niin tuuletan vähän.
Voi ei...
Mitä helkkaria sä teet mun kotona?
Samaa kuin sä. Eeppisen romanttista.
Kuuntele. En ole kertonut susta. Oletko sanonut mitään?
En ole saanut edes suunvuoroa.
Sun pitää tehdä valtava palvelus. Et kerro meistä.
Okei. Minkä takia?
Selitän, kun nähdään. Tämä naurattaa jälkeenpäin.
-Mitä mä sitten sanon? -Että mä tulen huomenna tai jotain.
Näyttelijä osaa improta.
Tiedät, miten surkea olen improssa! Kun menen jumiin, alan puhua murteella.
Nyt saat harjoitusta, pikana.
Älä sulje!
Anteeksi.
Miul' on teille pikkanen ilmootus.
Hyvä lordi... Se oli James.
-Hubert. -Niin, Hubert.
Juna peruuntui, mutta hän tulee huomenna.
Selvä. Mitäs varten sinä olet täällä?
Arvaa, mitä. Se onkin hauska juttu.
Jääköön toiseen kertaan. Olen menossa pohjoiseen.
Ajattelin moikata kaveria, mutta hän ei ole täällä
joten mä nyt lähden tästä.
-Näkemiin. -Eihän se käy. Anteeksi vain.
Ei näin myöhään voi lähteä.
Ei tähän aikaan mene juniakaan.
Hubertin sänkyhän on pedattuna. Nukkukoon siinä.
Eh...
No, tehdään niin.
Iris tilaa sinulle taksin aamuksi. Aikaisin.
Kiitos, lordi.
Tule, Pähkinä. Tänne!
-No niin. Mennään. -Kierros talossa, vai?
Tuo on herra Hughesin työhuone.
Tuolla on ruokasali. Sen takana on viherhuone ja keittiö.
Yläkerrassa on kirjasto.
Vau. Ei puutu kuin biljardisali, niin talo on kuin Cluedo-peli.
Se on viherhuoneen takana.
Murhataanko mut lyijyputkella maalausateljeessa?
Toivottavasti ei. Ateljeeseen ei saa kukaan mennä.
Ja eihän Cluedossa ole ateljeeta.
Vau, voi ei! Tuo näyttää ihan Jamesilta.
-Jossain larppausvermeissä. -Glouchesterin ensimmäinen jaarli.
Taisteli Kaarle I:n rinnalla.
Tällä suvulla on komea sotilashistoria.
Seinillä on Waterloon marsalkkoja ja buurisodan upseereja.
Hubertin isoisoisä taisteli Sommessa
hänen isoisoisänsä Montgomeryn rinnalla.
Herra Hughesin oma ura Afganistanissa ja Irakissa puhuu puolestaan.
Vau. Mitä mieltä perhe on Hubertista?
-Oikein ylpeitä. -Niinkö?
Kuten varmaan vanhempasi sinusta.
Sandhurstin upseerikoulutus tuottaa maailman parhaat sotilaat.
-Sandhurst? -Olettehan te siis kurssitovereita?
Joo, ollaan! Anteeksi. Alkaa väsyttää.
Näytän sinulle huoneesi.
Tässä tämä.
Illallinen on ruokasalissa yhdeksältä.
Ja, laita päällesi jotain...
...muuta.
Vähän tummaa, mutta ihan syömäkelpoista.
Pakko sanoa. Puhelinmoka ja myöhästyminen ei ole Hayleyn tapaista.
En tajua, miksi se ei soittanut mulle.
-Katsokaa. -Miksi nuo otit esiin?
-Leavyn pitää oppia tuntemaan meidät. -Sano vain James.
-Oho. Kukas tämän teki? -Sä ihan itse.
Tehtiin nämä Hayleyn synttäreille.
-Kukas tuo pervo nyt on? -Hayleyn kaveri teatterikoulusta.
Se ei päässyt junalla Macclesfieldiin. Hayley tekstasi, että poika on täällä yön.
Petikaveri, vai?
Ei tietenkään, äiti. Mitä sä noin?
En... Olen erittäin sinkku.
Ai, jaa...
Ja homo.
-Oletko? -Olen pikkaisen miehiin päin, joo.
Kumman ottaisit: Ronaldon vai Messin?
Ronaldon milloin vain. Vai mitä, Leavy?
Lionel Messi on paras. Pitää painopisteen alhaalla.
Onko Ant ja Dec teidän oikeat nimet?
No niin, ja taas mennään.
Niin, isä on Anthony. Geoffin isä oli Declan.
Tajuttiin jälkeenpäin, että ne on kuin se bändi.
Ei niiden musassa mitään vikaa ole.
Arvatkaa, mitä. Laitan tämän tähän
niin Hayley on hengessä mukana.
Se on Lontoossa, ei kuollut. Sisko on hermona nykyään.
Voin kuvitella, millainen hässäkkä tuli siitä tatuoinnista.
-Mistä? -Uuh...
Siis jos se ottaisi tatuoinnin, mietin, mitä sanoisitte.
-Kertoisihan se mulle tatuoinnista? -Joo.
En mäkään kertonut, kun kävin ottamassa.
Syöttekö te aina näin?
Useimmiten minä syön työhuoneessani. Yksin.
Ai?
Varmaan kivaa olla lordi.
Vältän arvonimen käyttöä, jos mahdollista.
Oikeasti? Jos mulla olisi se, käyttäisin sitä kaikkialla.
"Armon lorditar tulee nyt!" Suoraan jonon kärkeen H&M:llä.
"Väistäkää, ihmiset. Hänen lordittarensa ostaa uudet sukat."
Miten te vietätte joulua?
Emme juuri hössötä joulusta tässä talossa.
Mitä ihmettä? Se on parasta.
Tänne mahtuisi valtava joulukuusi.
Mun koti on pieni, mutta näkisit sen jouluna.
Meillä on kaikkea: adventtikynttilät, joulukalenterit
jopa jouluvessapaprua, jossa on tonttuja ja vitsejä.
Mun äidillä on soiva poro. "Kulkuset, kulkuset..."
Kaikki inhoaa sitä.
Tänään mummi tekee semmoisia joulumuffineita.
Sen, joka löytää niistä kolikon, ei tarvitse tehdä kotitöitä jouluna.
Musta kodissa vain pitäisi olla joulukuusi. Ei muuta.
Sitten ei pääsekään jouluiksi kotiin.
-Kun saa komennuksen. -Anteeksi?
Upseerina ei pääse kotiin kovin usein.
Se vähän riippuu. Jos pääsen Lancasteriin, kuten toivoin, se on lähellä.
Sinne?
-Eikö se ole armeijan...? -Englannin leijonat. Joo.
Tai Kuninkaan miehet. Niinkin sanotaan.
Koska minulla ei juuri ollut vaihtoehtoa
minua kiinnostaa: miksi valitsit lähteä sotilasuralle?
Niin kuin James. Mun isä vaikutti siihen paljon.
-Palveliko hän? -Kyllä vain. Paljon.
Jäisissä olosuhteissa erikoistehtävissä.
Se on salaista. Niistä ei voi oikein höpötellä.
Tuo kuulostaa vuorijoukoilta.
Joo. Just niin, mutta mä en sitten kertonut siitä.
Jäätikkörykmentti.
SAS:n arktinen erikoississiryhmä.
Näin, mihin ne pojat pystyvät Afganistanin vuoristoissa.
Isäsi on varmaan kovassa fyysisessä kunnossa.
Joo, on se. Se ei tosiaan ole mikään kukkakeppi.
Hapokasta.
-Mihin jäinkään? -Kalkkunakisaan.
Se on puolimaraton ja juostaan lauantaina ennen joulua.
-Nimi on Kalkkunakisa. -Koska maalissa jaetaan kalkkunoita.
Kisa alkoi aamuyhdeksältä, ja hän tuli kotiin puoli kolmelta.
-Ja kantoi... -Valtavaa pakastekalkkunaa.
Sillä meni siinä niin kauan, että niiltä loppui kalkkunat!
Sitten syötiin kanaa jouluna.
Tämä on sulle. Katsotaan, ketä onnistaa.
Ai niin. Jos löydät kymmenpennisen, ei tarvitse tiskata.
Entisaikaan se oli viisipenninen.
-Hei... -Nyt se taisi löytyä.
-Mä en halua tiskata! -Epistä! Ei tuo edes asu täällä!
-Leavy, hei. -Se tukehtuu. Oletko kunnossa?
Katsokaas, viisipenninen oli pienempi.
-Nytkö se kuolee? -Se olisi mennyt läpi.
Odotas...
-Ei kuvata. Puhelimet pois. -Ei hätää.
-Geoff, mitä yrität? -Teen Heimlichin otteen.
Montako ensiapukurssia olet käynyt? Anna mä.
Mä en tiskaa koko vuonna.
-Olipas siinä draamaa! -Jännitysnäytelmä.
Kannattiko odottaa?
Sielu tapaa toisen rakastetun huulilla.
Ooh. Hei, Pähkinä.
Tulitko mulle seuraksi?
Ooh. Mikäs tämä on?
Onkohan tämä sulle?
Mitä ihmettä?
James Hughes!
Suloiseksi punastelijaksi oletkin mahtavan ovela piru.
Pähkinä! Tuhma koira!
Pähkinä!
Pervorakki! Pähkinä! Pähkinä!
Tänne! Pähkinä, nyt...
Pähkinä, päästä!
-Mitä sinä täällä teet? -Sun koira otti mun vaatteen.
-Pähkinä, anna. -Tai ei se ole mun vaate.
Tai tavallaan kai on, mutta vain koska...
Se on mun.
Tähän osaan taloa sinulla ei ole tulemista.
Joo, anteeksi. Mä tiesin. Mä vain eksyin tänne.
Hyvä neiti. Sinä ehkä pidät haleista
mutta minä pidän ihmisistä, jotka tekevät vain työnsä.
Ymmärrän. Anteeksi. Ei hätää, mä häivyn täältä.
-Heti aamulla. -Se on hyvä kuulla.
Unohditko jotain?
Siis voi luoja...
-Vielä kerran: ollaan tosi pahoillaan. -Mun oma vika.
Niin oli. Aina kannattaa pureskella kunnolla.
Hayleyn huone.
Kiitos.
No niin, nämä hyppää nyt porekylpyyn.
Asennettiin sellainen meidän kylppäriin.
Kath on ihan hulluna siihen.
Leavyn ei tarvitse tietää.
Eli hyvää yötä. Geoff vie sut aamulla asemalle.
Huomenna on jouluaatto. Ajattelin, että...
-Mä vien siis. -Kiitos.
Öitä.
Olette aikamoisia, Taylorin perhe.
Olette...
...taikaa!
Olet niin kuuma, että vesikin porisee.
Tahtooko herra vaahto myös strösseliä päälle?
Aah...
JOULUAATTO
Tuliko taksi?
Ne ei lähetä taksia lumen takia, joten menen kävellen.
Kun menet Sandhurstiin, kerro terveisiä eversti Dowdille.
-Hän kai vastaa yhä alokkaista. -Joo, kyllä Dowd on yhä siellä.
Pitää kovaa kuria.
Paitsi että ei ole. Ei ole koskaan ollutkaan.
Siellä on eversti Crosby, joka kertoi
että poikani erosi koulusta vain kolmen päivän jälkeen.
Everstin annettiin uskoa, että suostuin. Hän ei ollut kuullut sinusta.
Se ei yllätä lainkaan.
-Koska munlaiset ei sopisi upseereiksi. -Niin juuri.
Olet astmaatikko ja aikamoinen esiintyjä.
Sovit paremmin näyttelijäksi Guildhallin musiikki- ja teatterikouluun.
Toisin kuin poikani.
Okei, olet tutkinut mun taustat, vai?
Olemme pitäneet huolen, että perheemme palvelee tätä maata.
Minulla on oikeus tietää, jos poikani on keskeyttänyt palveluksen.
Sinä saat luvan selittää tarkalleen, mitä on menossa.
Sun olisi paras kysyä Jamesilta, ei multa.
Mä häivyn ja menen perheeni luo.
Tämä oli... tosi outoa.
Hyvää joulua.
Joko ne potki sutkin sieltä?
Eipä yllätä.
En ole ikinä ollut hyvä jäähyväisissä, joten...
Kiitti, Geoff.
Harmi, kun jäi näin lyhyeen.
Jos olisit jäänyt pidempään näin jouluna, se olisi vain outoa.
Eihän me kukaan sitä haluta.
Lähtö 8.33 Hulliin laiturilta kolme on peruttu.
-Onneksi en ole menossa Hulliin. -Sanos muuta.
Pahoittelemme peruutuksesta aiheutuvaa häiriötä
Katsos, perhana.
Juna Eustoniin on peruttu. Valitamme häiriöitä junavuoroissa.
Juna 8.50 laiturilta yksi pysähtyy Readingiin, Swindoniin...
Ei ole todellista.
...peruttu. Huomio!
Huonosta säästä johtuen kaikki vuorot tältä asemalta on nyt peruttu.
Pysykää rauhallisina. Toistan: pysykää rauhallisina.
Jäädäänkin vielä yöksi mun äidille.
Voi saasta. Eikä!
Olen täsmälleen samaa mieltä.
Mennään.
-Haloo? -Mulla oli elämäni karsein yö.
-Missä sä olet? -Asemalla.
Mun isä taitaa tietää teatterikoulusta.
Vasta kun olin esittänyt koko illan jotain sotilas Janea.
-Mä yritin kertoa... -Milloin tarkalleen?
Ollaan tunnettu kaksi kuukautta, etkä ole kertonut mitään.
Just nyt tuntuu, etten edes tunne sua.
-Okei. Odotas nyt... -Ei toimi.
Tämä on kolikkopuhelin. Piti kysyä, miten tämä toimii.
Halusin kertoa, mutta en tiennyt, miten reagoisit.
-Sitten se jäi. -Luulin, että voin luottaa suhun.
Ainakin mä luotettavasti valehtelin sun vanhemmille.
-Älä yritä kääntää tätä muhun. -Sultakin on jäänyt asioita kertomatta.
-Ai, mitä? -Että olet taikuri.
Sä olet jaarli, kävit Etonin
ja jonain päivänä perit kartanon. Olisit rehellinen edes itsellesi.
-Olet julkku! -Ai, mikä?
Haloo?
Hyppää kyytiin.
Keittäisitkö kahvia?
Taitaa löytyä parempaakin.
-Ole hyvä. Vähän lämmikettä. -Kiitti.
Juon aina lasin sherryä mummin kanssa tyttöjen hemmotteluiltana.
-Kippis. -Kippis. Aamiaishömpsy.
Kiitti, kun pääsin tänne. Ei ollut muutakaan paikkaa.
Oli tosi hyvä, että sä tulit ovelle.
No niin. Pahoittelisin herran käytöstä, jos voisin.
Mutta valitettavasti se ei kuulu toimenkuvaani.
Hän on näköjään viime vuosina unohtanut, miten vieraita kohdellaan.
Mutta älä huoli. Juuri tänään hän ei ole kotona.
Hän palaa vasta myöhään. Ehkä sitten jo junatkin kulkevat.
-Jamesin äiti, vai? -Fiona, niin.
-Hän on kuollut, niinkö? -Neljä vuotta sitten.
James ei ole halunnut puhua siitä.
On tullut isäänsä.
Sanonpahan vain, että täällä oli erilaista.
Kyllä. Aikoinaan talo oli täynnä iloa ja naurua.
Varsinkin jouluna. Perhe rakasti joulua.
Fionalla ja herra Hughesilla oli suunnitelmia.
Täällä piti järjestää häitä, jopa musiikkifestivaalit.
-Eikä! -Joo.
Glouchest-onburylaiset. Koko viikonlopun ohjelma.
No, sellaista. Jatkan nyt töitä. Minun listani on loputon.
Joten viihdy niin kauan kuin haluat. Ole kuin kotonasi.
Kunhan et lue päiväkirjojani. Jos käyt ulkona, katso, että koira jää sisään.
-Se karkailee. -Pari muutakin huonoa tapaa sillä on.
Pähkinä on ihan kiva.
Kuten monet ihmisetkin. Sanotaan, että haukku ei haavaa tee.
Juu. Pojat kyllä ilahtuu, kun tulit takaisin.
Susta on tullut niiden sankari.
-Heitä! Nyt se tulee! -Au!
-Kaveri, hei! -Heitä sitä naamaan!
Ei kasvoihin!
Kylmä rintama saapuu Siperiasta...
Ei niissä ollut kiviä, millä ne mua heitti.
-Se oli varmasti vahinko. -Niin. Paina siihen kylmää.
Kyllä sä jäät henkiin. Jep jep.
-Entä lapset? -Mitä me nyt tehdään?
Hiivitään ja yllätetään ne.
Hayleyn suhteen. Se on siellä korvessa.
-Kyllä ne junat taas kulkee kohta. -Mitä?
Ei se haluaisi, että sotketaan jouluaatto junien vuoksi.
Se haluaa, että noudatetaan perinteitä.
-Pojat lähtee pubiin. -Tyttöjen ilta.
Justiinsa. Sitä Hayley olisi halunnut. Lähdetääs pubiin.
Me tehdään kasvohoidot!
-Käy siivuttamaan kurkkuja, Gladys. -Siivuta itse. Katson uutisia.
Ei se ole sama ilman Hayleyä. Tehdään se aina neljästään.
Leavy voi tuurata. Jää meidän kanssa hemmotteluiltaan.
-En tiedä... -Voit kertoa Hayleyn opiskeluista.
Ei! Se lähtee pubiin mun ja vaarin kanssa.
En usko, että paikallinen on sellainen, missä Leavy viihtyisi.
Se on kamala. Pelkkää Guinnessiä, jalkapalloa ja vanhaa irkkumusaa.
Ei se pahalta kuulosta.
-Nappaan kunnon Guinnessin välillä. -Sulla ei taida olla vaihtoehtoa.
Anthony, meiltä jää hyvä mies rannalle.
Ankarat ajat vaatii ankarat keinot. Eespäin, pyhä soturi.
-Älkää odotelko. -Hei!
Meidän joulu alkaa. Tule!
Tämä on vasta kunnon hössötys!
Pähkinä!
Voi luoja...
Okei...
Löydy pian, löydy pian...
Seis, paikka siinä! Paikka! Paikka!
VAARA SÄHKÖAITA
Paikka siinä! Hyvä poika! Siinä niin. Hyvä!
Paikka! Hyvä poika, hyvä poika.
Paikka! Älä liiku.
Hyvä poika. Kiva...
Paikka! Hyvä.
No niin...
Hyvä, jes. Taisit unohtaa, että mun isä on vuorijoukoissa.
Pysähdy.
-Lopeta. Hain vain koiran. -Tuotako pitäisi uskoa?
Olet varkaissa. Omenavarkaissa.
-Kuka sut lähetti? Magners? Bulmers? -Ei, ei...
Te kaupunkilaiset ette osaa tehdä siideriä, ja mistä se johtuu?
-Ompuista. -Älä huoli. En halua sun omppuja.
-Ne on hyviä omppuja. -Varmasti. Ei epäilystä.
Mua ei kiinnosta siideri. Varmistan, ettei koira saa sähköiskua sun aidasta.
Älä yritä. Kaikki täällä tietää, ettei aidassa ole sähköä.
Katso.
Voi hyvä luoja.
Voi... hyvä... luoja.
On kuultu tarpeeksi meistä. On Leavyn vuoro avautua.
-Kerro kaikki meidän tytöstä. -Okei, no...
Hän... Hän voi hyvin. Hän on ahkera, pitää hauskaa.
Hän on itse asiassa viihtynyt hyvin yhden pojan kanssa.
-Niillä näyttäisi menevän hyvin. -Ai?
Ne on kuin paita ja peppu, naurattavat toisiaan.
Hyvin menee. Siis mitä mä näen.
Ai, Hayley Taylor pyörittää miehiä? Mulla on ollut hyvä vaikutus tyttöön.
-Pyörittää? -Hayley ei tekisi noin Stevelle.
Kuka on Steve?
Kaks mahtu taksiin, yksi jäi ilman. Se otti skuutin, piippas ja huusi.
Sikarii tuprauttain...
Älä jaksa!
Tähti kirkkain loistaa taas.
Kuka se tässä seisookaan?
-Tule tänne! -Pitkästä aikaa!
-Tämä on Steve-taikaa! -Pojat, tulkaa tänne!
Jee!
Hei! Korpraali Steve teille.
Milloin tulit lomille? Lähetin lahjan varuskuntaan.
Ei olisi tarvinnut. Järkkäsin parin päivän vapaan.
Englannin leijonat on ilman ykkösmiestään uuteenvuoteen.
Jee!
Törmättiin Steveen kotiin tullessa, sopivasti ennen aattogeimejä.
Nyt on jengi koossa.
Kun Hayley tulee, Steve on odottamassa. Täydellistä.
-Parasta. -Anteeksi. Kuka on Steve?
-Kuka sä olet? -Sä olet varmaan se mysteerivieras.
-Komea takki. -Tämä on Hayleyn.
-Tässä, Steve. Nakkaa niskaan. -Katsotaan, mahtuuko tämä.
Olen treenannut.
-"Sulhanen?" -Kai Hayley kertoi Stevestä?
Ei. Eipä kertonut. Outoa.
Joo. Se on outoa.
Ja... Tosi outoa.
Onko kaikki hyvin? Mies on taas kuin kolikon niellyt.
Siis te olette kihloissa.
Aika vahvasti.
No, sitten... Onneksi olkoon.
Tosiaan, Geoff. Se on vähän outo.
-Älä muuta sano. -Mun pitää lähteä.
-Etkö jää peli-iltaan? -En mä. Mun pitää nyt mennä.
Miksi? Et voi lähteä. Tein just joukkueet.
Me ollaan vanhusten kanssa. Stevellä on nuoriso.
-Jee! -Tulee kunnon geimit!
En ole ennen pelannut enkä pelaa nytkään.
Tule nyt.
Herra Hughes, sä tulit!
Hei! Mitä sinä siellä teit?
Sinne ei ole kenelläkään asiaa.
Herra Hughes, odota. Mun pitää kertoa...
Teitkö sinä tämän?
-Miksi teit tämän? -Ajattelin yllättää.
Niin kuin sanoin: kodissa pitää olla joulukuusi.
-Missä Pähkinä on? -Siitä pitikin kertoa sulle.
-Ja mitä sinä täällä teet? -Niinpä... No...
Miksi koiralla on tonttulakki? Tule tänne.
-Herra Hughes, kuuntele nyt... -Mitä pentelettä?
Se on pelkkä naarmu. Haulikko laukesi.
-Menin aidan ali. Se oli mun syy. -En halua kuulla! Painukaa ulos!
Voi pientä. Otetaan tämä tyhmä kääre pois.
-Herra Hughes... -Kuinka saatoit vaarantaa koirani?
Se säikähti, mutta on kunnossa. Voisit ottaa rennommin.
Ei voi rentoilla. Et voi tulla talooni ja alkaa järjestelemään...
...kajota vaimoni tavaroihin!
Olen pahoillani. En ajatellut.
Olisi pitänyt. Häivy pois!
Sattuuko vielä?
-Mun ja Hayleyn eka pussauspaikka. -Burger King!
Jeah! Eka matka, jolle tulin mukaan. Se ihan paras.
-Devon! Ei, Kreikka. Espanja! -Sí, señorita!
Jee!
-Vielä, vielä! -Tein oman enkan tässä kisassa.
-Ironman! -Jee!
Ja vielä triathonmestari...
Mikä sun laji on, toppaliivi? Pehmopallo?
Vesisota?
Leikkiä tämä vain on. Sun vuoro.
Sun pari on...
...Gladys.
No niin, äiti. Keskity.
-Nyt! -Ruotsalaisbändi. Euroviisut.
Sano!
Coldplay.
Waterloo! Dancing Queen.
No, se Coldplay.
Mamma Mia.
Koita nyt vähän!
-Aika! -Uskomatonta.
En yhtään tykkää Coldplaystä.
Taas iso pyöreä nolla tälle toppaliiville.
Jos sanot toppaliiviksi vielä kerran, niin...
Leavy, tämä on vain peliä.
-Tätä on jatkunut koko illan. -Mitä aiot tehdä sille?
Toppaliivi.
En mä tiedä... Steve.
-Mentäiskö vaikka pihalle? -Tappelu!
Pojat! Kukaan ei ala tapella.
-Piekse se, Steve! -Äiti!
Leavy, nyt on otettu liikaa. Ei pahalla, mutta Steve on...
Armeijassa. Kuulin kyllä.
Mä olen käynyt näyttämötaistelukurssit, joten anna tulla.
Lankapuhelin? Kukaan ei ikinä soita siihen.
-Haloo? -Moi, äiti.
Täällä on Hayley!
Kulta, missä sä olet?
-Ei hätää, olen tulossa kotiin. -Niin hyvä kuulla.
Oletteko te pelaamassa?
Tietenkin. Jouluaaton geimit.
Anteeksi, etten ole kotona.
-Ei se ole sun syytä. -Kyllä se on.
Ajattelin, että... En mä enää tiedä.
Usko mua. En olisi missään muualla mieluummin nyt kuin kotona.
Tiedän, kulta. Tiedän.
Täällä on eräs toinen, joka ei malta odottaa sua!
-Mä annan puhelimen. -James?
-Arvaa vielä! -Steve! Mitä helkkaria sä teet siellä?
-Mullakin on ikävä. -Me erottiin. Sanoin jo syksyllä.
Sun perhe ei tiedä sitä.
Että sillä on ikävä.
Aion kertoa niille. Sun ei pitäisi olla siellä.
-Eikö mene kaaliin? -Joo, joo.
Voi luoja. Onko James siellä?
-Anna mulle. -Joo, tapasin Jamesin.
-Huikea jätkä. -Anna mun puhua.
Lähde vetämään sieltä, friikki. Tuo on niin...
-Se lopetti. -Halusin puhua.
-Et voi. -Kyllä voin.
-Etkä voi. -Kyllä voin.
Mähän sanoin, ettet voi!
-Auta! -Se on mun tyttöystävä!
Ei, vaan mun! Mun!
-Katso, näin! -Leavy!
Ainakin mä luulin, että oli.
-Mitä? -Miksi muuten olisin tullut?
En missannut junaa. Tulin viettämään joulua mun rakkaani kanssa.
-Sä sanoit, että... -En ole homo.
-Olen vain hyvä näyttelijä. -Entäs se Ronaldo?
Seuraavaksi se sanoo, ettei sen nimi ole Leavy.
Mun nimi ei ole Leavy. Mun nimi on Hubert.
-Kuka hemmetti on James? -Isä!
-Petikaverihan se oli. -Äiti!
Kyllä mä tietäisin. Se kertoo mulle kaiken.
Ehkä ei kerro. Ehkä se ei ole sun pikkutyttö enää.
Ja ehkä sillä on tatuointi.
Jos olet niin perhanan rakastunut, miksi jätit sen Lontooseen?
Hän ei ole Lontoossa, vaan Kemblessä mun kotona.
-Mitä? -Hän ei halunnut tänne.
Luulin, että hän halusi olla mun kanssa, mutta jos sulhanen on alokas punttisali
ehkä se vain halusi eroon koko tästä hulluudesta.
-Mähän olen korpraali. -Saat olla vaikka Yorkin suurherttua.
Homma on, että mut on pakotettu valehtelemaan
olen valehdellut ja se riittää mulle. Mä lähden kotiin.
Mä keitän teevettä.
-Steve. -Ja muka muhun ei ole luottamista.
-Sun pitää kuunnella. -Tajuatko, miten nöyryyttävää tämä on?
Et anna mun edes puhua. Iris on oikeassa. Olet kuin isäsi.
Ehkä sä olet oikeassa. Ehkä me ei edes tunneta.
Me voitaisiin vain erota, mutta... Haloo?
James!
Hayley!
Haloo?
Kuuletko mua? Pirun lankapuhelin.
Hou, hou, hou! Hauskaa joulua...
Ai, anteeksi. Tässä huoneessa ei yleensä ole ketään.
Ole hyvä. Tule vain sisään.
Hän säästi kaikki Hubertin näytelmien käsiohjelmat.
Niin. Hän puhui aina, kuinka hyvä poika olikaan.
En käynyt yhdessäkään Fionan kanssa. Sitten kun hän...
En voinut mennä yksin.
On paljon, mihin en ole kyennyt ilman häntä.
Suunnitelmat kartanon suhteen ja se...
Hän oli lannistumaton, Iris. Täynnä elämää ja toivoa.
Aina jouluaattoisin menen hänen haudalleen.
Hän ei ole siellä.
Hän on täällä.
Täällä näin.
Miten kaunista täällä onkin.
No, tarvittiin vain, että joku avasi oven...
...ja raotti verhoja.
Sinä ja Hubert ette ole niin erilaisia.
Teitä molempia kiehtoo samantyyppinen ihminen.
Pitäisikö sinun kuitenkin mennä juttelemaan tytölle?
Anteeksi.
Mietinkin, milloin huomaat.
No, mä tästä...
Osaatko sä paketoida?
Mun mielestä Steve oli vähän ärsyttävä heppu.
Ei auta kuin sietää, jos tytär kertoo tykkäävänsä.
Voisitko etsiä teipin pään? Kiitti.
Kun lähdit, se kävi itkemään.
Hayley oli jättänyt sen ennen kuin lähti Lontooseen, mutta ei kertonut äidilleen.
-Uskomatonta. -Pakko myöntää: näin on hyvä.
Kath oli harmissaan. Meni nukkumaan ennen kuin Muppettien joulu loppui.
-Tykkäsikö hän Stevestä? -Steve oli vähän lomilla, ei nähty usein.
Voitko painaa sormella tuohon kohtaan?
Luulen vähän, ettei se halunnut menettää pikkutyttöään.
Kun Hayleyllä oli Steve, oli mahdollisuus, että se asettuisi tänne asumaan.
Ei sinne isoon maailmaan sunlaistesi kanssa.
Sen takia Hayley ei kai kertonut.
Jep.
Noin ja...
-Anna tänne. -Siitä vain.
Sehän meni hyvin.
Mulla oli tapana paketoida äidin kanssa.
-Milloin se kuoli? -Siitä on neljä vuotta.
-Tarkalleen tänään. -Ikävä kuulla.
Meillä oli loppu karpalohillo.
Ja äiti lähti käymään nopeasti kaupassa.
Liittymässä oli mustaa jäätä, ja se oli siinä.
Muistan vielä, kun äiti sanoi ovella: "Mä tulen kohta."
-Vaan ei tullut. -Voi että.
Mun isä kuoli 15 vuotta sitten.
Olisi kiva sanoa, että se helpottaa, mutta ei se helpota.
Varsinkaan jouluna.
Kun se tapahtui, halusin jäädä kotiin.
Mutta isä lähetti mut sisäoppilaitokseen.
Koko talo tavallaan hiljeni.
Kun lähdin, isä ei edes katsonut mua.
Mä tavallaan menetin senkin.
Totuus on, että vaikka halusin olla Hayleyn kanssa...
...niin vielä isompi osa musta halusi kokea joulun perheen kanssa taas.
Jos se olisi niin simppeliä, menisin Dilloneille naapuriin.
Ne tilasi triplan. Ankka kalkkunassa hanhen sisällä.
Se siinä onkin ongelmana. Sun sukua et voi valita.
Mutta rikkauden sijaan ne joulut, kun syötiin pelkkiä kanankoipia...
...on lopulta ne kaikkein tärkeimmät joulut.
Voi pentele! Unohdin toimittaa Dillonien tilauksen.
-Sille! -Sille.
Etsi, poika!
Etsi!
Hyvä poika! Siinä! Hyvä poika.
Tässä.
Hyvä juttu, että Pähkinä oli niin sinun perääsi.
Noin, lähdetään. Nyt viedään sinut lämpimään.
Noin.
Tulehan, Pähkinä! Mennään!
JOULUPÄIVÄ
Huomenta!
Tule kohta tuohon pihalle. Näytän yhden homman.
No, hyvää joulua!
Niin kuin pukki sanoi Petterille: "Nyt mentiin!"
-Upeeta. -En näe mitään näitten läpi.
Hyppää pirssiin, prinssi. Vaunut odottaa.
Kiitos vain.
Mihin sä olet menossa?
-Ehdin hyvin kalkkunalle. -Geoff!
Nyt on jouluaamu. Me vietetään tämä yhdessä!
Kath, kuuntele.
Jos sä lähdet, kaikki lähtee.
Pojat, tulkaa!
Lumi ei haittaa mitään. Tämä on talvivarusteltu.
Pirskatti.
Voi pentele, Leavy! Sä olet rikas.
-Hei, poikakulta! -Iris!
-Voi hyvän tähden! -Hyvää joulua!
-Kiva nähdä!
No niin, kaikki, tässä on Iris. Hän on taloudenhoitaja.
Tosi rikas.
-Ajatteletko samaa kuin minä? -Kyllä.
Jos Hayley pelaa tämän oikein, se on seuraava Meghan Markle.
-Anteeksi, en ole vielä pukeutunut. -Onko isä hereillä?
Ja missä Hayley on?
Miten tämän nyt sanoisi?
Penteleen Macclesfield.
Penteleen joulupäivä!
Penteleen tuntikausien kiertoajelu penteleen lumessa!
Uskomatonta, että suostuttelit tuon tähän.
Hyvä puoli siinä, että joku ampuu koiraa on, että omistaja voi vaatia palvelusta.
-Herra Hughes... -Pyydän: Humphrey.
Humphrey... Anteeksi, kun menin liian pitkälle.
Mä vaan... en ajatellut.
Ja olen pahoillani, kun Pähkinä loukkaantui.
Minä olen pahoillani, että ylireagoin.
Pähkinä oli vaimoni koira, ja hän kuoli.
Sen jälkeen koirasta on tullut tärkeintä, mitä vaimostani jäi.
James ei ole paljon kertonut äidistään
mutta hän taisi olla ihana ihminen.
Ei se kertonut paljon sustakaan suoraan sanoen.
Se, mitä meillä oli, toimi sille vain pakopaikkana.
-"Oli?" -Siltä näyttää, jep.
Ei tämä ole mun asia, mutta eihän tärkein, mitä sulle jäi, ole koira...
...vaan James.
-Hubert. -Hubert.
Mitä?
Mitäs tämä nyt on?
Mitä ihmettä?
Pentele...!
Hyvästi, olit uskollinen.
Olit myös mun viimeinen juttukaveri.
Voithan sinä tulla aina päätaloon juttelemaan minulle.
Ei, kiitos. Tiedän, minne minua ei haluta.
Se ei ole enää minun taloni.
Ai, jaa. Nyt se taas alkaa.
Millainen poika heittää isänsä taivasalle välttääkseen pienen perintöveron?
En heittänyt sinua ulos. Sinä lähdit itse.
Ja mitä tulee taivasalla olemiseen...
Hetkinen, odottakaas vähän. Oletteko te isä ja poika?
Aina kun tämä herra ei esitä keppikerjäläistä.
Ja aina kun tämä lordi ei ole itsekäs paskiainen.
Aa... Joo, no, teissä on kyllä jotain samaakin.
Se oli sinulle kohteliaisuus.
Älähän nyt. Kiva tyttö.
Ja mä luulin, että mun perhe on omituinen.
En sitten päässyt jouluksi kotiin kuitenkaan.
Kuulenko mä...? Onko tuo...?
Ei voi olla! Ei voi olla!
Mitä sä täällä korvessa teet?
Ei voi olla totta! Ei ole totta!
Iris?
Olen pahoillani Stevestä. Olit niin iloinen, etten voinut kertoa.
Voi. Älä pahoittele. Ehdit kertoa sen myöhemmin.
Sun pitää pyytää anteeksi joltain toiselta.
-Mitäs...? -No...
-Mennäänkö vaikka...? -Joo.
-Hei. -Hei.
Voidaanko... aloittaa alusta?
Olen Hubert James Manningham-Hughes, 307. kruununperijä.
Mä olen Haylo, katunoita, ja tämän jätskiauton eka perijätär.
-Tuota, siitä Stevestä... -Sun ei tarvitse pahoitella.
-Ei, mutta haluan, että ymmärrät. -Mä ymmärrän.
Mäkin olen yrittänyt täyttää suvun odotuksia.
Olen pahoillani, kun valehtelin.
Mä en... Olin vain niin hulluna suhun, etten halunnut säikäyttää.
Hei, en säiky niin helposti.
Vaarisihan melkein ampui mua.
Mua kiusasi sun veljet, sun täti kähmi ja mummi yritti tukehduttaa.
Joten on ollut hauska oppia tuntemaan sua siitä, kun viimeksi nähtiin.
Mm... Samoin sua.
Ja mä haluaisin jatkaa tutustumista.
No, tehdään niin.
Sieltä ne tulee, kyyhkyläiset.
Hyvä. Joukot täytyy ruokkia.
Niin. Meillä on valtavasti ruokaa valmiina kartanolla.
En kai voi olla ainoa, jolle maistuisi myös viiniglögi.
Mä olen enempi rommitotimiehiä.
-Voi, me unohdettiin... -Mikä?
Mummi!
No, missä helkkarissa kaikki on?
Hei!
-Lopettakaa, pojat! -Menkää pihalle!
-Tule auttamaan, isä. -En voi. Ei kotihommia mulle. Muistatko?
-Onko sulla lävikköä? -Tuossa yläkaapissa.
-Joo, älä kysy. Uusi joka joulu. -Lävikkö on aina kateissa.
-Luoja, he ovat vilkkaita. -Ei, varokaa!
No, aiotko vältellä koko illan?
Mä olen pahoillani. Musta ei tule sotilassankaria.
Tiedän sun velvollisuusopit.
Jos näin on, tiedät, miten vaivattomasti voin palauttaa sinut Sandhurstiin.
Voin myös jäädyttää tilisi ja varasi, kunnes upseerikoulutus on valmis.
Isä...
Ennen kaikkea tahdon sanoa
että minä en tietenkään tee mitään sellaista.
Katsos, et ole perheen ainoa teatterilahjakkuus.
Olin aika vetävä Lady Macbeth yläkoulussa.
Minulla on vain yksi asia, joka on kaikkein tärkein.
Ja se on ollut hoitamatta jo kauan.
Äitisi olisi ylpeä sinusta.
Minä olen ylpeä.
Ja sanon tämän vielä: hän olisi kerta kaikkiaan rakastanut häntä.
No niin, kaikki. Pöytään!
-Tässä me ollaankin jo. -Tuon vielä nämä palsternakat.
-Istu vain. -Mene sä tuonne.
-Mitä sä haluaisit? -Kuka sä oikein olet?
-Onpa kiva olla yhdessä. -Hyvältä tuoksuu.
Paisti tullee. Tehkää tilaa.
Anteeksi. Tuosta.
Malja ystäville ja perheelle, vanhoille ja uusille
ja heille, joita kaipaamme. Säilytte ikuisesti sydämissämme.
-Kippis. -Kippis.
Ja myös Dillonien triplalle!
-Hyvää joulua! -Hyvää joulua!
-Hyvää joulua. -Hyvää joulua.
-Olen enempi hanhimiehiä. -No, niin tietysti.
-Mitä sanot: uudenvuodenbileet teillä? -Totta kai!
-Voin näyttää mun omput. -Mä näytän sitten mun tatuoinnin.
Mä rakastan sua, James Hughes.
-Ja mä sua, Hayley Taylor. -Katsos vain. Eikö punastuta?
-No, ei. -Hei, hyvää joulua.
Hyvää joulua.
-Otetaan kuva. Kymmenen sekkaa. -Okei, käännytään.
Hyvää joulua!
LOPPU
Tekstitys: Taru Karonen