Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nå...
Der har vi den.
Der er du jo, gamle ven.
Chateaunisse-du-Pape 1897.
Sidste flaske.
Hvad er nu det?
Nej... Nej!
- Hvad tror I, det handler om? - Det ved jeg ikke.
Måske får vi forlænget juleferien frem til påske. Ferien er hjemme!
Der er han.
I mange år har jeg været skolens rektor.
Og julen, eller hjerternes fest, har altid været mit fokus. Altid.
Men... kære venner.
Jeg er kommet til den erkendelse, at det har været en fejl.
Julen er ikke værd at fejre. Det er en mørk og rædselsfuld tid.
Derfor har jeg som skolens leder underskrevet dette dekret.
December, årets 12. måned, skal være ligesom andre måneder.
Fra og med i dag er julemandshuer ulovlige.
Nej!
De skal straffes med bøde eller hæfte i op til 30 dage.
- Det kan du da ikke! - Stille! Jo, jeg kan.
- Julen er aflyst! - Det kan ikke være rigtigt.
- Undskyld! Gælder det også i Norge? - Ja. I er alle sammen fyret.
- Det er fuldstændig useriøst. - Fyret? Han kan da ikke...
Stille. I hørte, hvad rektor sagde. Stille!
Kom godt hjem.
- Hvordan kan rektor aflyse julen? - Jeg er lige så chokeret som dig.
Men rektor er rektor og bestemmer den slags.
Julen kan ikke være aflyst, fordi rektor får en skør idé.
Tænk ikke mere over det. Lad de voksne ordne det.
Det kan jeg ikke lade være med. Det er min fremtid.
Du bekymrer dig for meget.
Du synes, du er stor nu, men du er stadig et barn.
Jeg er ikke noget lille barn. Min mening tæller også.
Ikke mere snak. Kom i tøjet. Vi flyver om lidt.
Jeg er en smule skidtmads.
- Et lille kys? - Ja.
Har du ellers bemærket noget?
Blodtrykket er alt for højt, og øjnene er døde.
Jeg ser på det en gang.
Ja, det er skidt. Ræk mig lige mindetavlerne.
Tak.
Rektor.
Fortæl mig, hvad du ser her.
Der er ikke noget.
Uha, hvad? En livlig lille fætter her.
Nej, der er heller ikke noget. Vi prøver den her. Uhm, hvad?
Føj. Føj!
Interessant. Jeg tror, vi nærmer os noget her.
Adr!
(banker på døren)
Kom indenfor. Fandt du noget?
Jeg har undersøgt hele skolen nu. Jeg fandt denne her i kælderen.
Nej, nej, nej! Få den væk!
- For guds skyld, tag den væk! - Tag den væk.
Kunne det da ikke snart blive januar?
(jamrer)
(skriger)
Vent lidt.
- Hej, Lucia. - Hejsa.
- Nå, men... hvad så? - Hvad så hvad?
- Hej, Valdemar. - Hej.
Nå...
- Skal I ikke ind nu? - Jo. Hej.
Husk at tage huen af. Det er forbudt.
- Ja ja, jeg gør det jo også. - Du får en bøde.
Hun er så anstrengende.
Ohøj, godtfolk! Nisser, julepiger og julemænd, og alt midt imellem!
Cirkus er i byen, men kun for i aften. Cirkus Möbius!
Mystik, magi og sjov! Og ikke mindst rejser i tiden!
Skal I i Cirkus Möbius i aften? Der er stur, stur nummer.
Kom og få en oplevelse for livet, til evig tid!
Cirkus Möbius!
ho ho ho
Smaddergodt. Alle sammen!
- ho ho ho - Ja! Igen.
ho ho ho
Ho, ho, ho! Ældsterådet bringer en vigtig meddelelse!
Krisemødet i forlængelse af rektors aflysning af julen starter nu.
Mødet er kun for voksne. Ho, ho, ho.
I hørte det selv. Jeg skal til møde, så I får fritime.
Ja!
Skal du ikke med ud i gården?
Nej. Vi skal finde ud af, hvad der foregår.
Så hvad gør vi?
Det får du at se. Kom.
Vi står over for et yderst alvorligt fænomen.
Rektor lider af et traumaticum obstructicum, -
- der har været fortrængt i en sådan grad, -
- at det nu blokerer for alt andet.
Undskyld, jeg fatter ikke en brik af, hvad du siger.
Rektor kan ikke forholde sig til virkeligheden. Han er ulykkelig.
Hvad er han så ked af?
Der må være sket noget frygteligt i hans fortid.
Noget, der er så slemt, at han kun kan tænke på det.
Det, der er sket, har fået ham til at frygte julen og ligefrem aflyse den.
Frygte julen?
Kan I ikke bare kurere ham? Give ham nogle piller eller en bamse?
Ikke før vi ved, hvad der skete.
Det eneste, vi ved, er... du må gerne vende den...
... at mindet udløses af risengrød.
Og vi tror, at denne gamle, ødelagte julemandshue har med sagen at gøre.
Men vi er på bar bund med hvordan.
Vi gør selvfølgelig, hvad vi kan.
Men helbredelsen skal på en eller anden måde komme inde fra ham selv.
Kan vi ikke flyve ud med gaver alligevel?
Ikke tale om. Ifølge skolens grundlov af 1521 paragraf 11 -
- kan rektors beslutning ikke omstødes.
Ej heller kan han afsættes, da en ny rektor kun kan indsættes, -
- når den siddende rektor har underskrevet sin aftrædelse.
Med den siddende rektors tilstand kan det ikke lade sig gøre.
- Hvad skal vi så gøre? - Det er jo det, vi vil finde ud af.
- Vi kan håbe på, rektor bliver rask. - Kom. Vi skal finde Litteramus.
Fortiden kan vi jo ikke lave om på.
- Han er her. Hej, Litteramus. - Vi har ledt efter dig alle vegne.
- Hvorfor var du ikke til mødet? - Hej, Lucia og Valdemar.
Tal med ældsterådet. Rektors nye lov skal laves om.
Loven er loven. Den kan ikke ændres af andre end rektor.
Lægerne siger, hans sygdom skyldes noget i hans fortid.
- Det har noget med den her at gøre. - Hvad er det?
Det er jo en af de gamle julemandshuer.
Og den er vævet med laplandsk uld og indfarvet med...
- Er det kirsebærsaft? - Hvad er forbindelsen til rektor?
Så vidt jeg husker, stoppede han med at være julemand...
... i Danmark i 1897.
- Har rektor været julemand? - Ja, som ung i en kort periode.
- Er det ham på billedet der? - Ja, det er ham.
Måske oplevede han noget slemt, da han var julemand.
- Kig i juleannalerne. - Hvor finder vi dem?
- Det er den store bog på mit bord. - Den henter jeg.
Det her er forfærdeligt. Uden jul ikke nogen gaver.
Og uden gaver vil ingen længere tro på os.
- Så er det ude med julemandsskolen. - Det er den her.
84... 94...
24. december år 1896:
"Intet at bemærke. Julemanden var tilbage 03.33."
"Alle gaver uddelt. Skyfri himmel."
"1897: Smuk aften, minus tre grader."
Hey, vent. Rektor har slet ikke underskrevet noget. Der er en note.
"Julemanden fra Danmark underskriver i morgen på grund af maveonde."
"Gik direkte i seng." Og der står, at han allerede var tilbage 22.19.
Det er umuligt at uddele gaver på så kort tid.
Svaret ligger måske gemt der.
Der må være sket noget alvorligt. Det skal ældsterådet da vide.
Voksne lytter ikke til børn. Det er op til os at løse det her.
Hej.
- Nå, hygger I jer? - Ja.
- Hvordan har du det, Valdemar? - Det går fint.
- Hvad vil du? - Vil du gøre mig en lille tjeneste?
En lille tjeneste?
Ja, det er fordi... Kan du huske Balthasar?
- En af de tre vise mænd. - Nej.
- Jo, ham fra Østerland. - Nå, ja. Hvad med ham?
Vi skal på sygebesøg inde hos rektor.
- Er det blevet værre? - Nej nej, han er i hopla.
- Var det dét, du ville sige? - Ja...
Jeg vil spørge, om du gider passe Elias, Balthasars lille søde søn?
- Elias! - Ja.
- Han er så irriterende! - Lucia, gider du lige holde op!
Du er en stor pige. Du kan godt hjælpe lidt til.
I morges kaldte du mig et lille barn. Nu er jeg stor.
- Hvad synes du, jeg er? - Kom med ud og sig hej.
Kan du se? Voksne lytter ikke til børn.
Kom så.
Nå, ja. God idé.
Lucia! Hold da op, du er godt nok blevet stor!
- Er det din kæreste? - Nej, overhovedet ikke.
Nej, selvfølgelig er det ikke det.
- Lucia vil rigtig gerne passe Elias. - Ja, selvfølgelig.
Det er vi glade for at høre. Er vi ikke, Elias?
- Elias? - Elias?
"Kæmper du også med tyndt hår og fesent skæg?
Få et kraftigt julemandshår og langt skæg på under otte uger."
- Er det din? - Jeg har ikke set den før.
- Det er da din. - Din pilfinger.
- Hils på Lucia. - Du skal ikke bestemme over mig.
Undskyld. Elias kan godt lide at bestemme selv.
(trompet)
Jeg får en strålende idé. Hvad siger I til en tur i cirkus?
- Alle tre. - Ja! Jeg elsker cirkus!
- Det er da en god idé. Ikke, Lucia? - Jo.
Jamen herligt. Strålende.
Nu skal du se. Her burde være penge nok.
- Tak. - Vi skal også se at komme afsted.
Rigtig god fornøjelse.
Og Elias? Du gør alt, hvad Lucia siger. Forstået?
Hvad skete der mon med rektor juleaften i 1897?
Hvad taler I om?
- Om rektor. - Han er blevet gak, er han ikke?
Han oplevede noget slemt for mange år siden.
Derfor kan han ikke lide julen mere.
- Hvor længe har I to været kærester? - Vi er ikke kærester.
Hvis du kan tie stille, til vi kommer til cirkus, får du en sodavand.
Jeg henter sodavand og popcorn.
Jeg vil gerne bede om en rød sodavand.
Wow!
Tre billetter.
- God fornøjelse. - Tak.
Tak.
- Hvad så, din lille lort? - Du kan selv være en lille lort.
Mine damer og herrer! Først har jeg den store ære -
- at præsentere den fantastiske knivkasterske Ludmilla Dracul!
Ærede tilskuere. Før jeg begynder, jeg må ha' en modig publikum.
Her! Tag mig!
- Der har vi en frisk, ung mand! - Elias, nej.
Hvis du bevæger dig... jeg ikke garantere noget.
(trommehvirvel)
Forbier!
(publikum gisper)
Giv ham et varmt bifald!
Hvad tænker du på? Jeg har lovet din far at passe på dig.
Der skete jo ikke noget.
Velkommen. Har du et lillebitte minde, fra dengang du var en baby?
- Næ. - Det vil jeg nu lave om på.
Sæt dig ned.
Nu skal vi lave en hypnose og rejse ind i sindet.
Vi skal rejse i tiden.
Lyt til min stemme.
Kun min stemme.
Ja. Vi skal rejse tilbage i dit liv.
Tilbage til dengang, du var to år gammel.
Knud, når jeg knipser med fingrene, -
- så åbner du øjnene, og du er en lillebitte baby.
Tre, to, en.
Slå øjnene op.
- Jeg har fødselsdag! - Du har fødselsdag? I dag?
i dag er det Knuds fødselsdag hurra hurra hurra
- Hvor gammel bliver du, Knud? - Jeg bliver to år.
Knud... Lyt til min stemme.
Kun min stemme.
Sådan.
Når jeg knipser med fingrene, er du tilbage i nutiden.
Men du vil stadig kunne huske alle disse dejlige minder.
Tre, to, en.
Velkommen tilbage, Knud.
Knud, kan du huske noget fra din barndom?
Ja. Jeg kan faktisk huske min to-års-fødselsdag.
Hvad pokker er det?
- Jeg har lavet lort. - Det er bare et par pølser, pyt.
Det er bare bummelum. Verden har brug for pølser!
Giv en hånd til Knud!
Højtærede gæster. Nu er vi kommet til aftenens hovednummer.
Den magiske tidsmaskine.
Ingen ved faktisk, hvor den stammer fra.
Nogle siger Antarktis. Andre siger Atlantis.
Når man træder ind i maskinen, -
- så kan man rejse i alverdens tider til alverdens lande.
Tiden er ikke bare noget, der går fremad.
Tiden er mere som et hjul.
Forestil jer, at her er nu. Men hér er i går.
Eller herovre er om et år.
Så skal vi lige finde én fra publikum.
Dem, søde dame. Er De så venlig at komme herop?
- Mig? - Ja.
- Og Deres navn er? - Gudrun.
Hvor vil De gerne rejse hen i fortiden?
- Jeg er optaget af det gamle Egypten. - Fascinerende valg.
Ja. Så er vi klar.
Det er ikke farligt.
Bare opfør Dem ordentligt.
(trommehvirvel)
Jeg har jo set, der er en modig dreng her i aften.
- Det var mig! - Dig.
Nej, Elias.
- Prøv at kigge ind i maskinen. - Den er tom.
Ja.
Værsgo.
Og nu er Gudrun i det gamle Egypten, faraoernes forjættede land.
Hvad hun oplever der, kan vi ikke sige noget om.
For fem sekunder her -
- kan være mange år i den tid, hun rejser i.
Nu skal vi have Gudrun tilbage.
(brag og rumlen)
(Gudrun hviner)
- Velkommen tilbage. - Ahlan! Jeg mener halløjsa.
Sæt Dem på Deres plads igen. Hvad siger I så?
Jeg var i det gamle Egypten, Jørgen.
- Skal vi ikke sige hej til kamelerne? - Jo, lad os det.
Hey, stop. Vent lige. Skal vi ikke finde tidsmaskinen?
- Hvorfor? - Så vi kan hjælpe rektor i fortiden.
- Det er bare et cirkusnummer. - I så selv, damen kom til Egypten.
Hun var skuespiller. Men fin nok tryllekunst.
Ej, se. Der er de.
Nårh.
- Den er sød. - Ja.
Deres pels er virkelig blød.
- Skal du ikke klappe den? Elias? - Elias?
- Elias?
Elias?
Tror du, han er...?
Hvad laver du? Hallo! Der står adgang forbudt.
Lucia, der står adgang forbudt. Hallo. Hallo.
- Jeg tror, han gik ind i maskinen. - Så få ham ud.
Elias?
Den er tom.
- Vi leder videre udenfor. - Vent nu lige lidt.
23. december 1897.
Viborg.
Det er jo bare en rekvisit til en tryllekunst.
Men hvad hvis det ikke er?
Jeg er nødt til at finde ham. Han er mit ansvar.
(rumlen)
Elias? Elias?
Elias?
Valdemar?
Så tager vi den med benene igen.
Ja, fint. Og den kan du godt lave...
Hov! Hvad laver De her? Der er først forestilling i aften.
Jeg leder efter en dreng med samme jakke som mig. Har I set ham?
- Han er nok taget ned i byen. - Hvilken by?
- Ja, hvor er vi? - Viborg.
- Og det her er år 1897? - Selvfølgelig. Hvorfor spørger du?
Bare glem det. Tak.
Mysteriet om de forsvundne børn fortsætter. Politiet på bar bund.
- Køb dagens avis. - Må jeg spørge jer om noget?
Vil du også se et rigtigt politiskilt?
- Jokumsen, find lige dit frem. - Ja.
- Du må gerne røre ved det. - Nej tak.
Jeg leder efter en dreng, så høj, med samme kostskolejakke som mig.
Du har mistet en dreng? Det lyder alvorligt.
Det lyder som en forbrydelse. Er hun en forbryder?
Godt spørgsmål. Er du det?
Hold dog op. Han blev væk, da vi var i cirkus.
- Kan du bevise det? - Har I set ham, eller hvad?
Hør lige her, lille ven. En tyvebande huserer i Viborg by.
Byens børn forsvinder på mystisk vis.
Så vi har ikke rigtigt tid til dig og din lillebrors åndssvage gemmeleg.
Pil nu af med dig.
- Nej, jeg vil ikke. - Kom så.
Sid stille. Det er ikke til at komme til.
Op. Kom så, op.
Hvad synes du om ham den nye knægt i Ravnereden?
Tror du, han kan noget?
- Nej, virker han ikke lidt smådum? - Ravnereden...
- Far, jeg vil ikke alligevel. - Det skal du.
Så kan du lære at børste dine tænder bedre.
Op med munden. Sådan.
- Kom, lad os smutte. - Sådan, min ven.
- Værsgo. Det bliver så fem øre. - Naturligvis.
Hov. Min pung. Min pung er væk! Jeg er blevet bestjålet!
- Politi! Jeg er blevet bestjålet! - Det var hende der.
- Jeg så det altså også. - Fang hende!
- Stands i lovens navn! - Det var ikke mig.
- Stands! - I lovens navn!
- Kom tilbage. Ellers... - Ellers hvad?
- Ellers så... - Ellers får du ikke nogen julegave!
hov vægter
klokken er slagen otte
når mørket jorden bl...
Hej, min ven.
- Du skal ikke være bange. - Hvem er du?
Jeg er vægter. Jeg kender byen ud og ind.
- Ved du så, hvor Ravnereden er? - Hvad?
- Det skulle være et sted her i byen. - Det må du have misforstået.
Se engang, jeg har et kort over Viborg her.
Se. Ingen Ravnerede.
- Hvad er det der? - Ravnsborg.
Det er et gammelt, forladt gods.
- Hvordan kommer man derud? - Karl Bomholt bor tæt på Ravnsborg.
Han leverer mineralvand til Buchwalds krostue og kører forbi nu.
Hvor ligger Buchwalds krostue?
Ned ad gaden og ind til venstre ad en smal gyde.
- Tak. - Vent lidt. Karl Bomholt hader børn!
- Hvad snakker du om? - Der mangler altid flasker her.
- Der mangler da aldrig flasker. - Nå. Tak for denne gang. På gensyn.
- Undskyld! Er du Karl Bomholt? - Hvad rager det dig?
- Må jeg køre med til Ravnsborg? - Nej! Ikke tale om.
- Skal du ikke den vej alligevel? - Jo. Og hvad så?
- Hvorfor må jeg ikke køre med? - Fordi... Det må du bare ikke.
- Du kan da godt tage hende med. - Nej. Ikke tale om.
Børn larmer og lugter og stjæler. Sådan er det. Farvel.
Bare hop op. Det opdager han aldrig alligevel.
Hej hej, lille fugl.
(ravne flakser og skriger)
(låge knirker)
(fjern råben og musik)
Pas lige på, søster.
- Elias! Hvad laver du her? - Jeg vil jo hjælpe rektor.
Du lovede altid at spørge om lov. Jeg har ansvaret for dig.
Det er den sidste sodavand, så skal vi hjem.
- Nul. Jeg skal ikke hjem. - Jeg lovede din far at passe på dig.
Min far kan rende og hoppe. Der er sjovere hos baron von Ravn.
- Hvem er det? - Godaften, kære børn!
Okay. Martin, er du klar? Sådan der. Ja! Fantastisk.
Åh, piger. Må von Ravn have lov at prøve en lille tur?
To, tre, fire, en!
Godaften, unge dame. Mit navn er baron von Ravn.
Hvem har jeg æren af at møde?
- Lucia. - Velkommen, Lucia.
Det er mine to betroede medarbejdere, Rotten og Fedtegreven.
- Hej. - Sig mig... Lucia...
Er du også træt af dumme voksne, der hele tiden skal bestemme?
Ja, lidt.
Så er det jo godt, at Ravnereden findes, ikke?
Ser du, her i Ravnereden er vi alle én stor familie.
Her, ser du... er det børnene, der bestemmer.
Og hvad er det, hver dag skal være?
- En fest. - Og en dans på roser.
Nemlig.
Det er sådan et gammelt ordsprog, jeg engang fandt på.
Så man må gøre, lige hvad man vil her?
Ja, stort set. Vi har kun én simpel regel her.
Von Ravns kontor er forbudt for børn.
Nemlig. Og hvorfor er det så, at man ikke må gå ind på mit kontor?
Kontorer er til kedelige voksenting. Vi børn er her for at have det sjovt.
Er det ikke fantastisk, hvad?
Så det er her, alle byens forsvundne børn er?
Arh, må jeg være fri?
"Forsvundne"? De har vel bare fundet et nyt og bedre hjem.
Hvad med deres forældre? De savner dem jo.
Nå, klokken er ved at blive mange. Det er tid til optælling, unger!
Hvad har I med hjem til Ravnefar?
Ups, hvad er det, vi har her? Jeps.
Skal vi se, hvad det er? Nej, den var flot!
Ja, og hvad har vi her? Uha.
Hvad er det der? Ja, ja, ja. Glimrende.
Uha! Ja ja.
Unger, det her må være decemberrekord!
Nej! Strålende! Uha.
En tandbørste? Hvad i alverden? Nå, og hvad med dig, Elias?
- Uh, et guldur! - Elias, har du stjålet?
Før du siger noget, Lucia, -
- så må du vide, at det piner mig, at vi må ty til tyveri.
Men du må også forstå, at alle disse tyvekoster her -
- naturligvis gives videre til fattiggården -
- og byens trængende børn, som i denne juletid...
- Hvad har du gang i? - Det går jo til de fattige.
Og kun et beskedent lille beløb bliver tilbage til os, -
- så vi kan få det allermest nødvendige.
Såsom chokolade, sodavand og kager.
Er det ikke rigtigt, lille frække Elias?
Det er rigtigt. De fattige får pengene. Alle sammen.
Hallo!
Han er helt væk.
- Er der slet ingen bedring? - Nej, tværtimod.
Han er forsvundet i sin egen verden.
Får han noget at spise? Han ser bleg ud.
Han er holdt op med at tage føde til sig.
- Det går jo ikke. - Nej.
- Har I prøvet med noget risengrød? - Risengrød! Hvem sagde risengrød?
Det var ikke mig.
Du hørte forkert. Claudia sagde, at hun synes, missen er sød.
Ja, sådan. Godt. Var det dig, der sagde "risengrød"?
Skål!
(fløjte)
Så er der fællesmøde i pejsestuen!
- Må jeg bede om en sodavand? - Ja, værsgo.
- Hej. Hvad hedder du? - Margrethe.
- Har du været her længe? - Tre uger.
- Har I alle sammen fået bolsjer? - Ja!
Alle tiders. Så går vi i gang.
I ser her den gamle -
- og stokdøve, stæreblinde Jens Boyes købmandsgård.
Og hvorfor viser jeg jer så den?
Jo, det gør jeg, -
- fordi det er her, vi skal begå alle tiders kup.
Et kup så spektakulært udført -
- og udtænkt af min brillante hjerne, at det vil gå over i historien.
Et kup så stort, -
- at alle... på byens børnehjem -
- og fattiggårde -
- aldrig nogensinde skal bekymre sig om julegaver igen.
Kuppet skal ske i morgen. Juleaften.
I morgen skal vi røve julemandens kane!
- Hvad? - Strålende, ikke?
Se, vi skal bruge en vred kat. Risengrød. Amerikansk olie.
En stige. En hestevogn med én hest.
Vi starter her. Porten ind til Jens Boyes købmandsgård.
Jens Boye har en bidsk gammel vagthund.
Brutus hedder den. En satans køter.
Men der er én ting, den ikke kan lide.
Shh!
Første forhindring klaret.
Så venter vi bare på, at klokken slår ti.
klokken er slagen ti
Så er det blevet tid til, at lille Lis -
- gør klar til julemandens natmad.
Døren er naturligvis låst. Men det er ikke noget problem.
Julemanden lander på Jens Boyes tag klokken ti præcis.
Det ved vi fra Rotten, som arbejdede der sidste jul.
Jens Boye ønsker sig... sutsko.
Julemanden er kendt for sin store kærlighed til risengrød.
Så det har Lis naturligvis sat frem til ham.
"Til julemanden. Velkebommen." Nårh...
En svaghed, der kommer til at koste ham dyrt.
Den sultne juletosse.
Uha.
Åh nej. Ikke pølse i juledragten.
Med julemanden ude af spillet, -
- kan vi gå videre til planens næste trin.
Mens Fedtegreven og Rotten tømmer kanen for gaver, -
- lister jeg ind til den gamle købmand.
Her låner jeg hans briller og hans øretragt.
Men det gamle gevær, det lader jeg hænge.
Og nu er det blot at gøre mit sidste, geniale træk.
At låse julemanden inde på Jens Boyes lokum.
Hallo?
Og så kan vi nyde mit mesterværk i al sin genialitet.
Mens julemanden sidder og skider.
Luk mig ud!
Larmen fra den desperate julemand har vækket den gamle Jens Boye.
- Åh nej. - Hjælp! Luk op!
Lokumsdøren er af tykt egetræ.
Du kan få et skud hagl i røven.
- Hvor er du henne? - Luk mig ud! Luk mig ud!
- Hvem er det? - Du tror, det er lyv.
- Men det er mig, julemanden. - Vil du rende med juleanden?
Vil du stjæle? Nu skal jeg fandeme give dig.
Stop, forbandede tyveknægt! Kom tilbage med den juleand!
Her vil synet af den tomme kane normalt sende julemanden efter os.
Men heldigvis har vi den vrede Jens Boye -
- til at skræmme julemanden væk.
Imens kører vi gaverne stille og roligt hjem til Ravnsborg.
Hjemad! Kom så!
Færdig, slut.
Smukt, ikke sandt?
- Det her er fandeme stort, Ravnefar. - Du er jo genial.
Arh.
Åh, ja. Margrethe.
Er det ikke forkert at røve julemanden? Han gør jo børn glade.
Tak...
... for et virkelig godt spørgsmål, Margrethe.
Ja, jeg er glad for, du spørger.
Jeg er rigtig glad endda.
Ser du, sagen er den, at julemanden...
... i virkeligheden slet ikke er så god, som han giver sig ud for.
Altså, giver han ikke kun gaver én eneste gang om året?
Hvad? Og er det ikke alene ham, der bestemmer, -
- hvem der har været slem, og hvem der har været god?
Sig mig engang, hvorfor skal han alene bestemme det?
Og har I tænkt over, at han aldrig nogensinde -
- er kommet med gaver her til os?
Sandheden er den, at julemanden er ligeglad med os.
Næ, det er kun dem, der har råd til en skorsten -
- og et fint juletræ, der får gaver.
Satans til julemand!
Nej, det, vi gør, det er, -
- at vi tager fra dem, der allerede har, -
- og så giver vi til dem, der mangler allermest.
Det er de fattige børn, der skal have de her gaver.
Ikke de rige!
- Er I med mig, børn? - Ja!
Så er der sodavand!
- Er den julemand der så rektor? - Ja.
Så det røveri, von Ravn planlægger, gjorde rektor tosset?
Ja, sådan må det være.
- Det kan vi ikke lade ham gøre. - Nej. Vi må stoppe det.
(snorken)
Von Ravn, jeg kan ikke sove.
Nå, Elias. Ligger du og tænker på din sure far?
Nej, jeg ligger og tænker på kuppet i morgen.
Nå.
Ja, altså...
Da jeg var dreng, opfandt jeg sådan et tricks, -
- der hed... tælle får.
- Der er jo ingen får i sovesalen. - Får? Hvor? Nå, ja.
Det var noget, jeg forestillede mig.
Jeg forestillede mig sådan nogle får inde i hovedet, -
- der sprang forbi, og så stille og roligt faldt jeg i søvn.
Hvis jeg skal finde på fårene, ved jeg jo, hvor mange der er.
Ja, øh... De er uendelige, Elias.
- Du skal bare tælle dem. - Hvordan tæller man uendeligt?
Du tæller sgu bare, så mange du kan, ikke?
Og så til sidst falder du i søvn.
- Hvilken slags får? - Hvilke får?
Islandske, gotlandske eller noget helt tredje?
Det må du sgu selv finde ud af, ikke? Bare tæl. Og så smut i seng med dig.
- Så bliver det geder. - Geder?
De er meget sejere. Nå, godnat. Hyggeligt at snakke med dig.
Geder. Tossede knægt.
Er du klar?
Det her kontor er ret kedeligt, hva'?
Hvorfor vil han skjule det her?
Elias? Hvorfor kan den dreng ikke høre efter?
Elias? Elias?
- Elias, hvor har du været? - Jeg hev bare i kortet.
- Hvad for et kort? - Det der.
- Altså det her? - Ja.
Hvad sker der?
Se, Lucia. En skat!
Det må være alt det, børnene stjæler inde i byen.
Nej, det er jo til de fattige.
Nej, Elias. Von Ravn beholder det hele selv.
- De fattige ser ikke en krone. - Så er han jo en løgner.
Ja. Og en kæmpe lort.
- Hvad gør vi? - Vi må fortælle de andre om det.
Og få stoppet det vanvittige kup. Kom.
Shit.
- Hvad? - Han kommer.
Hvad laver han?
Han kommer ind. Kom!
Ned! Du gør, som jeg siger.
Lad os så se, hvad vi har i dag. Hvad har vi her?
Ah! Perlekæde. Jeg elsker perlekæder.
Og hvad har vi her?
Uha. Et guldur. Ja, ja, ja.
Skal vi lige se her? "Fra far og mor".
Tusind tak, far og mor.
- Hvad har vi så her? - Nu gør du, som jeg siger.
Ja ja.
I love gold.
What about a little picture? Yes! It will be good.
I'm so... Let's see. Bum, bum, bum. Ja, sådan der.
Den er god. Sådan.
Så skal vi lige...
Fantastisk! For søren da.
Tak skal du ha'. Nå.
Tog han lige en selfie?
- Ad, en selvglad fyr. - Jeg tror, han er gået.
Lad os komme ud herfra.
- How are you? - How do you do?
How do you do?
- You look fantastic. - You look fantastic!
Ingen af tyvekosterne kommer til fattiggården.
- Von Ravn beholder alt. - Der er jo ingen penge på Ravnsborg.
Jo. Vi fandt et hemmeligt rum med alle tyvekosterne.
Så han har narret os?
Von Ravn gør det for sin egen skyld.
Har du beviser?
- Se her. - Hold kæft, en blærerøv.
- Hvad gør vi nu? - Vi stopper von Ravn.
Han må ikke røve julemanden og ødelægge alle børns jul.
Den er låst.
Lad mig.
- Hvad foregår der her? - Forklar, hvad du har gang i.
Jeg laver regnskaber og fordeler pengene til de fattige børn.
Den er god med dig. Du beholder alle pengene selv.
Det kunne jeg aldrig nogensinde drømme om, Lucia.
Hvad er det her så?
Det er en forfalskning.
Du kan tydeligt se, at det her ikke er mig.
Væk.
- Ravnefar, alt godt? - Ja ja.
- Din kære Ravnefar er en fupmager. - Må jeg være fri!
Ingen er mindre fupmager end mig.
Jeg er nok verdens mindste fupmager.
Den er god med dig. Elias. Døren.
- Det er der ikke. - Hvad?
Det der kort er væk.
Hvor er kortet til at åbne det hemmelige rum?
- Hvad taler du om? - Det hemmelige rum bag maleriet.
Jeg har selv set det.
Det rum derinde er aldeles ikke hemmeligt.
- Det er jo tomt. - Ja, selvfølgelig er det det.
- Hvad havde I regnet med? - I aftes var her guld og penge.
Rummet blev bygget, så vi kunne gemme os, hvis politiet kom.
Der har aldrig været guld og penge herinde.
Hvor har du gjort af pengene, din svindler?
Måske er det dig, der er svindleren.
Hvorfor prøver du at vende mine venner mod mig, mine kære ravnebørn?
Ser I ikke, hvad hun gør mod os?
Hun prøver at sprede gift imellem os, så vi ikke stoler på hinanden.
Men hun har jo penge nok. Se på hendes tøj. Fint og rent.
- Ligesom hendes tænder. - Han har flyttet alle tyvekosterne.
Du skal ikke forpurre min drøm om at hjælpe de fattige børn. Kom.
I bliver her.
Hey, stop. I må ikke lade ham røve julemanden.
- Han ødelægger alle børns jul. - Hallo! Luk os ud!
Hvor er jeg skuffet over jer. Hvordan kunne I tro på hende?
Ja, Margrethe.
- Behøver vi at røve julemanden? - Hvor er jeg træt af dine spørgsmål!
- Skal du ind til de to kujoner der? - Nej.
Hvordan skal jeg kunne stole på jer igen?
- Undskyld, von Ravn. - Undskyld.
- Undskyld, von Ravn. - Hvad sagde I?
- Undskyld, von Ravn! - Hvad siger I?
Nå, unger. I er tilgivet. Rotten kommer snart tilbage med katten.
Bare kom, unger. Der er ikke noget at være bange for.
Op med stigen. Så mangler vi bare Rotten.
Der er han. Hov, lige et øjeblik.
Ja, der var I sgu lige ved at få mig, hvad?
Var det ikke for Elias, havde jeg ikke opdaget, I havde afsløret mig -
- og nået at få tømt hele stuen for tyvekoster.
- Hvad er det for noget fis? - Et lille minde.
Du kommer i fængsel for det her.
- Hvad er det? - Nej, for i morgen...
Der tager jeg skibet til Amerika.
Fyldt med guld og julemandens pakker.
Så...Merry Christmas to you.
Og må I rådne op.
Undskyld.
Vi skal nok klare den.
Hvad nu, hvis vi aldrig kommer hjem igen?
Vi skal nok komme hjem.
Jeg skal bare lige finde ud af hvordan.
- I kom tilbage! - Lis overbeviste os.
- Der er noget muggent ved Ravn. - Han er en løgner.
Se selv.
Jeg banker ham, den lille lort!
- Hvordan kommer vi ind til byen? - Det tager en dag, hvis vi skal gå.
- Vi kan da løbe. - Hvis bare vi havde en hestevogn.
Det har vi der.
- Brygger Bomholt hader børn. - Det kan vi ikke tage os af.
Ind til siden.
- Hey, stop! Giver du et lift? - Er det nu dig igen? Gå væk.
- Vi har brug for din vogn. - Den er god med dig. Forsvind.
Julen er i fare, hvis du ikke giver os et lift.
Og hvad så? Jeg hader julen næsten lige så meget, som jeg hader børn.
Thor, ordner du ikke lige den?
(stønner)
Giv os så det lift!
- Holder I fast? - Ja!
Kom så. Hyp hyp.
Hurtigere, kom så.
Tak for turen. Og god jul.
Jamen... lidt god jul til jer også.
Her er planen. Margrethe, Lis og Elias kommer med mig.
Vi skal nå til købmandsgården, inden von Ravn udfører planen.
I andre skynder jer hen til politiet og fortæller dem det hele.
Så er der kun os tre tilbage. De andre pivskider fik kolde fødder.
Good evening. Good evening.
Det gælder om at være koncentreret.
- Er I klar? - Ja.
- Rotten er klar. - Katten.
Var det ikke dig, der skulle det med katten?
Jeg har besluttet, at det nok er bedst, at jeg holder øje. Kom i gang.
(kat hvæser)
Fantastic! Marvellous.
Brutus?
(fløjter)
- Hvor er hunden? - Vi har vist heldet med os.
Brutus må være faldet i søvn oven på julegrøden. Kom.
Hjælp mig med at få hesten bundet fra vognen.
Hvor heldig har man lov at være?
- Hvad fanden laver du? Vi har travlt. - Ja ja. Jeg kommer nu.
Ravnefar, hvad skal jeg gøre med katten?
Katten? Læg den ovre ved tønderne der.
I tømmer kanen, jeg klarer risengrøden.
Eller skal vi kalde den fisengrøden?
Kom. Lad os få stigen op.
Så er det nu.
Kom og hjælp mig.
- Jeg tror, den sidder fast. - Så gå op for enden af stigen.
Lortehundelem!
Jens Boye...
Fy for satan!
Sådan der.
(mave rumler)
Fy for satan. Pissepotten.
- Godaften. - Hvad laver du her?
Vi kan ikke have rotter på taget.
Hjælp! Hjælp mig, Ravnefar!
Det er hende der pigen.
Hjælp!
Hjælp! Hjælp mig!
(kat hvæser)
Hjælp! Moar!
Hjælp! Hjælp! Moar!
Slip mig, din køter!
- Ubudne gæster. - Av, av!
Hvad er det? I to forbandede tyveknægte!
Kan I så komme ud herfra! Ellers pumper jeg røven fuld af bly på jer!
Hvad er det? Hvad laver du her på mit lokum?
- Godaften. - Kan du så komme ud!
- Ud med dig, makker! - Ja ja.
- Skynd dig, eller jeg skyder. - Det er dem, I skal anholde.
Hov hov, du skal ikke rende nogen steder. Din lømmel.
Pudsigt. Der er vel ikke nogen af de herrer, -
- der ved, hvor der forefindes en natpotte?
Von Ravn, du er anholdt for tyveri, hæleri, -
- børnelokkeri, husbesættelse, hestetyveri.
- Og for at bringe julen i fare. - Du blev taget med bukserne nede.
- Shut up, you evil woman. - Grib ham, Jokumsen!
Nu kommer du med her. Du er høj i hatten, hva'?
- Stjæler fra julemanden. Tarveligt! - Du ryger i kachotten.
- Hvor var vi dumme. - Det var for godt til at være sandt.
- Må jeg løbe hjem nu? - Det skal I alle sammen.
- Bare ikke mutter bliver sur. - Nej. Jeres forældre elsker jer.
Det bliver alle tiders juleoverraskelse, når I kommer hjem.
- Glædelig jul. - Glædelig jul, Margrethe.
Glædelig jul.
Kom. Vi skal tilbage til tidsmaskinen.
Hvad nu, hvis cirkus er rejst videre?
Det var de ikke.
Stil maskinen til Grønland, 23. december 2022.
Perfekt. Kom.
- Undskyld, Valdemar. - Hvad sagde jeg?
- Det var bare en tryllekunst. - En tryllekunst? Hvad er så det her?
- En gammeldags sodavand. - Den er god nok.
- Kom. Vi har travlt. - Hvor skal vi hen?
Hen på skolen og få rektor til at lave sin åndssvage lov om.
Men du er jo lige gået ind for to sekunder siden.
Så han ville røve julemandens kane og beholde gaverne selv?
- Præcis. - Godt, I fik stoppet det.
Ja, og nu har rektor ikke dårlige minder om julen.
Hvor skal I hen? Der er ingen adgang. Slet ikke for børn.
Hvad laver I her? Hvorfor er I ikke i cirkus?
Det lyder skørt, men vi har helbredt rektor.
Vi rejste til 1897 og forhindrede det, der fik ham til at frygte julen.
- Vås. - Det er rigtigt.
- Står I og lytter til en lille pige? - Jeg er ikke nogen lille pige.
- Doktor Herz, se. - Hvad er det?
- Hvor er den ødelagte hue? - Det er den.
Jeg så væk. Da jeg vendte mig, var huen ikke ødelagt.
- Så taler børnene måske sandt. - Det kan jeg simpelthen ikke tro på.
"Julen er forfærdelig. Rædselsfuld! Den skal afskaffes!"
"Åh, jul! Det er den dejligste tid."
"Vissevasse! Den må aflyses. For børnenes skyld."
"Overhovedet ikke. Julen er årets absolut bedste tid."
- Hvorfor er han stadig mærkelig? - "Hvem kaldte du tumpe?"
Det ligner umiskendeligt en duo personalis dialogicum.
- Altså at han snakker med sig selv? - Ja, det kan man godt sige.
Anton og Mikkel, får I ham lige...
"Det er dig, der er tumpen."
"Og du er overtumpen." "Nej nej, nu er der flere tumper."
- Jeg forstår det ikke. - Han må sidde fast mellem minderne.
Måske husker han ikke det nye minde stærkt nok.
Vi hypnotiserer ham, så han husker sit gode minde.
Nej, hypnose er kvaksalveri.
Vi så dem gøre det i cirkus.
Vi kan ikke nå at få rektor i cirkus inden jul. Det er udelukket.
- Jeg kan gøre det. - Dig?
Vi kan vel lige så godt prøve. Det kan ikke blive værre.
Medmindre han taler med en tredje rektor.
Hvad kan jeg bruge som pendul?
Som læge må jeg sige, at jeg ikke kan bifalde det her.
Men nu... har jeg jo sagt det.
Godt.
Så går vi i gang.
Jeg er sikker på, du kan gøre det. Jeg er slet ikke nervøs.
Helt rolig. Prøv at se min hånd. Helt stille. Næsten.
Det er jo bare skolens fremtid, det drejer sig om. Og rektors.
- Stille, så jeg kan koncentrere mig. - Kom så, skat.
Dine øjenlåg bliver tungere og tungere.
Du bliver søvnig. Du lytter kun til min stemme.
Kun til min stemme.
- Nu skal du tage dig sammen. - Hvad skete der? Undskyld.
Bare fortsæt.
Træk vejret... roligt.
Rektor, mærk dine øjenlåg blive tungere og tungere.
Du bliver søvnig. Du lytter kun til min stemme.
Kun min stemme. Nu skal vi ud på en lille rejse.
Men det er helt okay.
Når jeg knipser med fingrene, er du tilbage til juleaften i 1897.
Tre, to, en.
Fortæl mig, hvad du ser, rektor.
Jeg ser Jens Boyes købmandsgård og lægger an til landing.
Åh, en smuk og stjerneklar aften.
Den perfekte aften til julegaveuddeling.
Forbandede pissepotte.
Den søde Jens Boye har stillet risengrød frem.
Jeg elsker risengrød.
Hjælp! Av!
Jeg tror ikke, at nogen elsker risengrød mere end mig.
Nå, jeg må hellere se at komme videre.
Hyp hyp, Rudolf! Hyp hyp!
Når jeg knipser med fingrene, vågner du -
- med disse gode minder fra en dejlig juleaften i 1897.
Tre, to, en.
Godmorgen, rektor.
- Hvordan har du det? - Fantastisk. Strålende.
- Jeg har haft den skønneste drøm. - Det er begynderheld.
- Hvad laver I her? - Vi har lige fikset din knold.
- Du var jo helt væk. - Du var i 1897.
1897?
Men er der ikke noget, du skal have styr på?
- Den skøre lov om at afskaffe julen. - Afskaffe julen?
Det står alt sammen der.
Ahr! Hvad har jeg dog tænkt på, jeg store fjols!
Kære venner, julemænd, koner, børn, nisser og alle andre.
Modtag min uforbeholdne undskyldning -
- for al den forvirring og uro, min lille pinlige episode -
- har skabt på skolen.
Men takket være Elias' og Lucias kæmpe indsats -
- fik vi rettet op på fejltagelsen. Skal vi give dem en hånd?
Loven om afskaffelse af julen og julemandshuer -
- er hermed annulleret.
Julen er reddet!
Bravo.
Jeg har noget, jeg vil sige. Uanset om I synes, jeg er et lille barn.
Værsgo, Lucia.
Jeg foreslår, at skolens grundlov ændres, -
- så rektor ikke længere kan vedtage love alene.
Nu må det stoppe!
Skolen har brug for én til at lede.
Én, der er god, vis og klog ligesom dig, rektor.
Tak.
Men vi skal huske, at alle mennesker kan tage fejl eller miste fornuften.
Måske lidt.
Eller er egoistiske og grådige, selvom de siger det modsatte.
Vi må lave skolens love om, så én person ikke bestemmer alting.
Alle nye regler og love skal afgøres ved afstemning.
Både børn og voksne skal have stemmeret.
- For det er vores alle sammens skole. - Bravo!
Det må da være den klogeste, der bestemmer.
Ellers ender alt i kaos. Folk aner ikke, hvad der er bedst for dem selv.
De trænger til styring. En god, vis og stærk mand.
Præcis som det altid har været. Jeg nægter.
- Du er i mindretal, Kalorius. - Ja, men jeg protesterer.
- Og går. - Det skal du være velkommen til.
Jeg beslutter hermed for sidste gang i mit virke som enevældig rektor, -
- at flertallet fremover skal bestemme på skolen.
Glædelig jul!
Glædelig jul, Olrik.
Så blev det alligevel jul.
Og alle gaverne når at komme ud i tide.
Sikke en smuk aften, hva'?
- Der kommer Julius. - Glædelig jul!
- Hej hej. - God tur, far.
Thor!
Erna, Thor er kommet hjem!
Lis!
- Margrethe, er det dig? - Far!
- Hvordan går det, Rotte? - Rotten er gal.
God jul.
Puha.
Jeg springer over.
Danske tekster: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service