DENNE SERIEN ER LØST BASERT PÅ VIRKELIGE HENDELSER.
BRENT
EPISODE 8 - 1. MAI 2017
Hvis dere bruker over 100 euro, får dere rabatt på PortAventura.
-Er moren din fortsatt på diett? -Ja.
Men hun spiser for tre.
Mamma, hører du meg?
Jeg er på en parkeringsplass med dårlig signal.
Hallo?
Hei, tosken.
Jeg fikk kuponger til PortAventura på butikken.
Når vi har gjort den greia,
kan vi dra dit en helg. Gi meg beskjed.
Hvor fant dere denne meldingen?
Det er en talepost vi fant som "sendt" på Rosas telefon.
Den var vanskelig å gjenopprette.
Hvem ble den sendt til? Hvem er "tosken"?
Fra tidligere meldinger vet vi at det var det hun kalte Albert López.
-Hvilken dag ble meldingen sendt? -30. april.
En dag før Pedro døde sa Rosa til Albert at de skulle dra på en fornøyelsespark.
Etter de hadde gjort "den greia".
Kan "den greia" være drapet på Pedro?
Det er mulig.
Etter å ha drept partneren sin, ville Rosa kjøre berg-og-dal-bane.
De så på Pedro som et hinder, en plage, ingenting.
Så Pedro sendte en melding til svigerforeldrene den dagen?
Ja.
Følgende melding ble sendt mens hans død ble planlagt.
Kun timer før henrettelsen, den 1. mai i 2017.
Juan, hvordan går det?
Vi ville invitere dere til La Torre i morgen.
Vi skal spise kylling.
Det blir gøy. De melder fint vær.
God morgen.
Er det fint ute?
Veldig.
-Supert. -Kom igjen.
-Kom. -Pedro.
-Vi har planer med foreldrene dine. -Slutt!
Slutt, Pedro. Ikke gjør det.
-Mitt skip er lastet med. -Hva da?
Hvor er gazpachoen?
Noe som begynner med bokstaven R.
-Hvor er gazpachoen? -Var den ikke til meg?
Seriøst? Spiste du den?
-Ratt! -Ja!
-Vi kan kjøpe mer på veien. -Nei, vi er sent ute.
Det er min tur.
-Vi har masse. -Mitt skip.
-Nei! -Mitt skip er lastet med!
-Vi kjøper mer på vei dit. -Nei.
-Vi er sent ute! -Mitt skip!
Slutt, Sofía. Nok!
Leken er over. Kom igjen, ut.
-Nei, mamma. Slipp! -Jeg sa "ut". Det holder.
Jeg blir ikke med. Ring foreldrene dine.
-Hva? -Det er ikke Sofía eller gazpachoen.
Du tåler meg ikke!
"Jeg er lei av anfallene dine. Når skal du begynne å stole på meg?"
Det var en melding fra Rosa til Pedro. Ikke noe uvanlig.
Men var de ikke det perfekte paret?
Da vi gjenopprettet slettede samtaler,
så vi at det var et giftig forhold fra begge sider.
Til siste slutt?
De siste dagene hadde de en slags våpenhvile.
Rosa ville ikke vekke mistanke rundt planen.
Pedro!
Unnskyld.
-Jeg er litt stresset. -Ja.
Jeg er sen.
-Kanskje det bare er det. -Herregud.
Ikke et ord til foreldrene mine, ok? Eller til Sofía.
Kom igjen, Sofía.
Hent raken.
-Se. -Hjelp oss med løvet.
-Ok. -Sånn.
Han har forsømt dette litt.
Han har hatt mye vondt.
Vi får se hvordan det går. Dere virker litt… Jeg vet ikke.
"Litt" hva da?
Jeg skal tilbake på jobb snart.
Og Pedro blir gjeninnsatt snart.
Hva?
-Sa jeg noe? -Jeg vet ikke. Blikket du ga meg…
Jeg vet ikke. Jeg syntes han så
lykkeligere ut før. Det gjorde du også.
Det går bedre nå.
Ja.
Vi var på klinikken på tirsdag.
Jeg trodde dere hadde satt det på vent.
Nei.
Vi skal gi deg et barnebarn du vil elske.
Barn fikser alt.
Vennen min.
Jeg ser for meg en liten grønnsakshage der.
-Sier du det? -Ja visst.
-Hva synes du? Der. -Jeg?
-Så lenge du passer på den… -Ok.
Jeg sa til faren at om hun oppdras som en prinsesse, havner hun på tronen.
-Ikke overdriv. -Vel.
Jeg ser for meg en badestamp av tre der.
Med små lys overalt?
Ok. En badestamp. Hva mer?
Spør, dronningen min.
-Kom an. -"Dronningen."
Noe til sønnen din.
Selvsagt.
-Sønnen din bør også kunne nyte dette. -Selvsagt.
Ja.
Selvsagt. Jeg tenkte også på…
Sofía vil ikke like det. En sklie eller trampoline.
-Jeg liker det! -Gjør du det? Det trodde jeg ikke.
-Fantastisk. -Så du liker det?
-Ja. -Jeg tenkte det.
NYDELIG FAMILIEDAG PÅ RODA DE BARÁ! NYTER LIVET MED FAMILIEN
De tok mange bilder den dagen.
Rosa la dem ut på alle sosiale medier.
Hvorfor det?
Det er vanskelig å bedømme intensjoner.
Det var bilder av en lykkelig familie som Rosa kunne bruke som forsvar
for å unngå å bli anklaget for drapet hun begikk noen timer etter.
Jeg vil ha flere sånne dager.
Ingen krangling.
Jeg vil slutte å krangle.
Hvis det viser seg at du er…
Da bør du fortsette permisjonen.
Nei, kjære. Jeg må tilbake på jobb.
Akkurat.
Men det er farlig.
-Jeg mener… -Ja, men jeg…
Jeg må jobbe.
Hvorfor det?
Hvis ikke blir du ikke rik?
Ja, "rik".
Hva er det?
-Hva er det? -Ingenting.
Nei. Ikke "ingenting".
-Kom igjen. Hva er det? -Ingenting.
-Kom igjen, si det. -Hva mener du?
-Vil du vite det? -Ja.
Jeg må jobbe, for ingen andre gjør det.
-Kom igjen, Rosa. -Hva?
Tror du jeg liker å ligge på sofaen hele dagen?
-Jeg vet ikke. -Var suspensjonen min feil?
-Ja, den var det. -Kom igjen.
Du banket opp den gutten.
-Hva? -Du hadde kort lunte.
Du klikket helt.
Så sier du: "Tilgi meg." Det er ikke bra nok.
Jeg slo fordi du gjorde meg gal!
-Hva? -Du gjorde meg gal!
-Akkurat. -Faen!
Utrolig. Så nå er det min feil?
Jeg mener det. Du er 40 år!
Ok? Oppfør deg som det!
Du er for gira på å jobbe igjen. Hvorfor det?
Savner du Albert? Hva?
Den kvelden, rett før kl. 22.00,
ringte Rosa Albert fra telefonen hun alltid pratet med ham med.
Den med rosa deksel.
Vi vet ikke hva de sa.
-Hva er det? -Det må skje i dag.
-I dag? -Jeg orker ikke mer.
Hvorfor i kveld? Er han mistenksom? Har han gjort deg noe?
Rosa.
Rosa!
Rosa, snakk med meg!
Jeg orker ikke mer.
Jeg mener det.
Da gjør vi det i kveld.
Men hvordan?
Jeg gir ham pillene.
-Gi ham nok til at han sovner. -Ok.
Jeg tar dem i maten.
-Når skal jeg komme? -Jeg vet ikke. Sent.
-Ikke la naboene se deg. -Kl. 01.00?
-Senere. Kl. 02.00. -Greit, jeg kommer kl. 02.00.
-Ring meg om noe skjer. -Ok.
Hvis han våkner. Ikke på denne telefonen. Jeg skrur på den nye.
Ring meg. Jeg har ikke nummeret.
-Skal jeg ringe og legge på? -Greit.
Det ordner seg.
Greit.
-Ses senere. -Vi ses.
Noen dager før
kjøpte Albert en ny telefon, samme modell som den han hadde,
og et kontantkort fra et kinesisk firma.
Det tok tre år før vi fikk loggen til nummeret.
Det ble brukt bare én gang.
Da vi gjennomsøkte huset, fant vi ikke Pedros medisiner,
selv om Silvia, eksen hans, sa at han aldri gikk tom.
TAPT ANROP
Vennen min.
Jeg trodde du var sliten.
Hva er det?
Hva er galt?
-Jeg får ikke sove. -Får du ikke sove?
La oss tenke på noe fint.
Da vil du drømme om det.
-Hva er det? -En hund.
-Til å leke med i Pedros fine hus.
Greit.
Vi kan alltids leke i hagen vår her.
Det er drømmen min.
Greit.
Lukk øynene.
Vi tror Pedro ble dopet for å gjøre drapet lettere.
Han var sterk.
Verken Rosa eller Albert hadde skader etter forbrytelsen.
Skal du se på TV?
Nei. Jeg er for trøtt.
De er tilbake.
Hvem?
Musene.
Mus?
Vi forsto ikke hvorfor Albert tok med telefonen
til Rosa når han hadde den andre.
Vi tror det var en feil.
Takket være den, fant vi ut at på natten den 2. mai
dro Albert fra huset sitt i Badalona til Rosa i Cubelles.
Rosa.
Jeg føler meg bra.
Sov, du.
Elsker du meg?
Selvsagt.
Jeg elsker deg.
Hvordan døde Pedro?
Vi vet ikke.
Levningene var nesten bare aske.
Kriminalteknisk arbeid var nesten umulig.
Hadde det ikke vært for skruene og platen i ryggen hans,
hadde vi ikke greid å identifisere ham.
Det var derfor de brente ham.
For å fjerne bevis og hindre etterforskningen.
Men de gjorde feil.
DNA-prøver viste at det var Pedros blod.
Hvordan havnet det på lyspæren?
Blodspruten indikerer at offeret ble slått med en stump gjenstand.
Mens han sov på sofaen.
Det er antakelsen.
-Hvor er bilen hans? -Parkert på gata.
Kom igjen.
La den ligge.
Forsiktig. Ikke bråk.
-Mamma. -Kom. Spis frokost. Mamma er opptatt.
"Jenta sa at hun knapt sov den natten.
Hun hørte lyder, roping, slag. Hun sier at mora var dekket av blod."
Hva er det?
Det er forklaringen til eksmannen, Javier Guerrro, og señora Pujol.
Dette er uakseptabelt.
Han lar en mindreårig komme med alvorlige anklager mot mora.
Jeg protesterer. Forklaringen må strykes.
Tas til følge.
Hva er det, vennen?
Vil du ikke sove hos besteforeldrene dine?
Hvor er Pedro?
Han er lei seg.
Det er bare voksengreier. Han kommer over det.
Lov meg
at når du legger deg i kveld, vil du tenke på fine ting.
Søta.
Ifølge rapporten deres
lot Rosa som hun var Pedro så det skulle se ut som han var i live.
Hvem skrev hun til?
Hei, Néstor.
Hvordan går det? Pedro er i dusjen.
Til vennen, Néstor, for å beklage at han ikke ringte.
Hun sa unnskyld til ekskona for at han ikke kunne hente sønnen.
-Meldte hun flere? -Mekanikeren.
VERKSTED
Jeg får ikke tak i deg. Jeg ringer angående de 40 euroene.
Det er 2. mai. Du skulle betale i april.
Du vet hva du må gjøre for å fikse det. Jeg er her til 13.30.
VERKSTED
Rosa sa senere at Pedro stormet ut av huset,
kanskje for å dra på verkstedet for å betale gjelden.
Pedros telefon viser det besøket. Så ble den skrudd av.
Vi tror Rosa hadde telefonen, og at hun dro hjem etterpå.
Albert var mer forsiktig den 2. mai.
Han lot mobilen ligge hjemme. I teorien forlot han ikke Badalona,
men overvåkingskameraer viste noe annet.
Hvordan går det?
Bra, tror jeg.
-Hva er det? -Hva?
Hva er det?
-Ingenting. Jeg er trøtt og må sove. -Selvsagt. Så det går bra med deg?
Vennen min!
Gjem deg nede.
-Hei. -Vennen min.
Du glemte enhjørningen til Sofía.
Jeg sa jo det.
-Gå og hent den. -Jeg vil ikke gå alene, bestemor.
Jeg vet ikke hva det er med henne. Hun er så urolig.
Hva er det, Sofía?
Har du ikke sett bildene jeg sendte deg?
-Hvilke? -Disse. Fra forleden.
Først sa Rosas far at han hadde sett Pedro den dagen.
-Ha det, mamma. -Ha det.
Senere innrømte han at Rosa ba ham om å lyve.
Vil du ha?
Pedro, hvor er du?
Jeg vet hva vi sa, og…
Alt er vanskeligere enn det virket.
Men når kommer du tilbake?
Jeg savner deg.
Pedros telefon slås på igjen etter kl. 23.00,
i nærheten av Javier Guerreros hus, Rosas eksmann.
Den siste meldingen sendes derfra.
Jeg savner deg. Jeg kan ikke si mer. Jeg vil ikke involvere deg.
Jeg trenger tid.
De ville få det til å se ut som Pedro og Javier hadde kranglet,
og at krangelen endte med drap.
Disse konfrontasjonene skjedde faktisk.
De hadde et anspent forhold. Han var den perfekte syndebukk.
Hvor slo planen feil?
Rosas eksmann var ikke hjemme den kvelden,
og han kunne bevise det.
FOIX-RESERVOARET
De etterlot bilen og det brennende liket ved Foix-reservoaret.
Det brant i timevis før ilden døde ut.
Den brente bilen ble sett 3. mai.
Den ble rapportert av en forbigående sent den 4. mai.
Vi startet etterforskningen samme kveld.
Takk for innsatsen og for det du har delt med oss i dag.
Jeg antar at advokaten rådet deg til å ta imot meg,
men at du ikke hadde lyst.
Dere har laget litt av en forestilling.
Men ingen tror dere. Dere er en vits.
Jeg skjønner det ikke.
Hvordan våger dere å gjøre dette
når det er en død person involvert.
Har du ingen skyldfølelse?
Det må være grusomt.
Du sier det kanskje ikke, men når du er alene, når du sover…
Får du sove? Har du ikke mareritt?
Si sannheten, Rosa.
Gjør det for alle sammen. Det ville vært mindre grusomt.
Gjør det for datteren din. Tenk på henne.
La henne se deg være ærlig og si unnskyld. Til henne også, for faen.
Med mindre du vil miste henne for alltid.
Med Pedros død
ville de tiltalte befeste en makaber kjærlighetspakt.
De hadde sviktet hverandre før, men nå var forpliktelsen evig.
López fikk utløp for sitt hevngjerrige raseri mot Rodríguez.
Han hadde stjålet jenta hans foran kollegaene og ydmyket ham.
Han ga seg ikke før han var død.
Peral ville også bli kvitt Pedro.
Beklager å måtte si det, men så kalde var de faktisk.
Rosa hadde konkludert med at hun hadde forhastet seg med Pedro
og at hun savnet López. Ved å bli kvitt Pedro, kunne hun få alt.
Hun kunne spille offer, få friheten og unngå skyld.
Hvis hun også sendte eksmannen i fengsel,
unna datteren, som de kranglet over omsorgen for,
ville det vært prikken over i-en.
Likevel er det vanskelig å se for seg hva de gjorde.
Det er derfor dere sitter der, og de sitter der.
López, du har rett til å ytre en siste uttalelse.
Jeg vil gjenta min uskyld i drapet på Pedro Rodríguez.
Måtte han hvile i fred. Beklager, selv om vi ikke var venner.
Jeg var ikke innblandet.
Jeg er her fordi jeg var en tosk. Verken mer eller mindre. Tusen takk.
Din tur, señora Peral.
Rosa.
Vær rolig.
Ikke glem noe, om Pedro, om Sofía… Lommetørkleet.
Jeg vil ha rettferdighet.
Og at Albert skal få som fortjent.
Takk.
"Må juryen finne Albert López Ferrer enten skyldig,
med minst syv stemmer,
eller ikke skyldig, med minst fem stemmer,
i de følgende beviste handlingene. Overlagt drap.
Stemmer for skyld, sju.
Stemmer mot, to.
Skyldig.
"Må juryen finne Rosa Marìa Peral Viñuela enten skyldig,
med minst syv stemmer,
eller ikke skyldig, med minst fem stemmer,
i de følgende beviste handlinger. Overlagt drap.
Stemmer for skyld, åtte.
Stemmer mot, én.
Skyldig.
Retten er hevet.
Gratulerer.
Hva?
-Det er vanskelig å feire dette. -Du burde det.
Inspektør.
-Bra jobbet. -Takk.
Tusen takk. Jeg mener det. Takk.
-Takk. -Vær sterk.
Men det er nyanser.
Det viktige er at de skal i fengsel, ikke nyansene.
Kanskje.
Derfor har du en populær podkast, ikke jeg.
Utrolig.
Bare gå.
Varona.
Vi ses.
Ja visst.
Retten i Barcelona har dømt
Rosa Peral til 25 år i fengsel, og Albert López til 20,
for drapet på Pedro Rodríguez, en betjent i Barcelona-politiet.
En jury fant begge tiltalte skyldige i overlagt drap,
med åtte stemmer for og én stemme mot for Rosa Peral,
og sju for og to imot for Albert López.
De dømte må betale omkostninger for rettssaken
pluss 885 000 euro i erstatning til offerets familie.
Rettssaken tok 26 dager, og betegnet slutten
på en av de mest omtalte sakene i nyere tid.
Det er ham.
Jeg går inn.
Du er sikkert glad.
Hun er moren til barnet mitt. Hvorfor skulle jeg være glad?
-Er hun klar? -Sofía.
Sofía! Du store!
Så vakker du er.
Du er så nydelig.
Unnskyld. Jeg er så glad.
Du ser så annerledes ut.
Du er så fin.
Hvem kler deg sånn?
Jeg gjør det.
Selvsagt.
Selvsagt, dumme meg.
-Si meg noe. -Hva vil du at jeg skal si?
Jeg vet ikke. Jeg vet at du gjør det bra på skolen.
Har du sett meg på TV?
Jeg får ikke se på deg på TV.
Akkurat.
Har du ikke mobil?
Spør du besteforeldrene dine, gir de deg en. Da kan vi snakke sammen.
Har du det bra på skolen?
Ja.
-Snakker de om meg? -Selvsagt.
Sofía. Folk er slemme. Du må beskytte deg selv.
Jeg elsker deg mer enn noe annet. Du vet vel det?
Mer enn livet.
Hvorfor ville du ikke se meg på tre år?
Jeg skammet meg over å være her.
Ikke nå lenger?
Jeg lover deg at vi skal være sammen veldig snart.
Greit?
Rettssaken var katastrofal.
Advokaten skal anke, og de må se på den på nytt.
Jeg slipper ut, så kan vi være sammen. Jeg lover deg.
Høyesterett avviste ankene til Albert López og Rosa Peral,
og stadfestet dermed dommene på 20 og 25 år
for overlagt drap på Pedro Rodríguez.
Rosa Peral fikk fem ekstra år grunnet forholdet til offeret.
Hun har sonet ferdig straffen i 2042, og da er hun 61 år gammel.
Tekst: Mari Hegstad Rowland