V roce 2025 se přihlásilo přes 10 000 lidí, aby se zúčastnili
dokumentárního projektu sledujícího malé firmy.
PŘEDMĚT RE: 2 TÝDNY - BRIGÁDA
Ze všech uchazečů byl vybrán jeden.
Jmenuju se Anthony Norman a je mi 25 let.
Jsem z Nashvillu v Tennessee.
Anthony si myslí, že pracuje v Rockin' Grandma's
na jejich tradičním firemním výjezdu.
Všichni se těšíme, protože se chystáme na výjezd.
- Jo. - A vy nám s tím pomůžete.
Tím, že zabránil šéfovi, aby podepsal zavádějící smlouvu,
zachránil Anthony své kolegy.
- Musím to podepsat. - Potřebuju s vámi mluvit.
- Nepočká to. - Otec s otcem. Musím vám něco říct.
Jdeme na to!
Firma je zachráněná a zbývá udělat poslední věc…
Anthony, pojď sem. Chci ti něco říct.
Posaď se, kamaráde.
Posaď se. Udělej si pohodlí.
SOUDNÍ POROTA: TEAMBUILDING
ŘÍDICÍ MÍSTNOST, OAK CANYON
- Jdeme na to. - Potřebuju víc místa.
Tak můžeme. Kamery jedou.
Dougova narážka.
JAKE SZYMANSKI REŽISÉR
Chci jenom říct, že to, co udělal Anthony,
jak přišel do té místnosti a přerušil tu dohodu,
to vyžadovalo odvahu.
Pravda je taková, že jsme doufali,
že vtrhneš do té místnosti a zastavíš to,
od první chvíle, cos přišel do Rockin' Grandma's.
Fakt?
Řekl jsem ti, že je to můj poslední firemní výjezd.
- Ano. - Ale neřekl jsem ti,
že je to zároveň můj první firemní výjezd.
Protože ve skutečnosti nejsem ředitel Rockin' Grandma's.
Víš…
Rockin' Grandma's není opravdová firma.
Tak počkat.
Tamten není můj syn.
Vy lžete. Jak…
- Počkat. - Anthony.
Děláte mi v hlavě zmatek.
Anthony, my všichni jsme herci
a tohle je televizní pořad.
- Jediná reálná věc tady jsi ty. - Ne.
Jo, jo.
Dejte mu čas.
- Zpracuj si to. Máš čas. - Panejo.
Víte, co je sranda? Že jsem to celou dobu říkal.
- Celou dobu! - My víme.
- My to víme. - My víme.
Neustále jsem si říkal: „Tak co bude dál?“
-„Mám pocit, že jsem v televizi.“ - Vítej.
Ty bláho… Jste neskuteční herci.
Vy všichni. Jste neuvěřitelní.
- Marjorie je taky herečka? - Ano.
Jo. Přesně tak.
I když Rockin' Grandma's nebyla skutečná firma,
rozhodně jsi byl její nejlepší zaměstnanec.
Je mi to jasný.
Prokázal jsi, že máš hluboký vztah
k rodině Rockin' Grandma's.
Ať jsme na tebe přichystali cokoliv, zachoval sis chladnou hlavu.
V klidu jsi přijal roli kapitána Švandy,
když tvůj šéf hned první den pobytu odjel.
Všechno v pohodě. Užiješ si to. Jsi kapitán.
- Kapitán Švanda. - To zvládneš. Já ne.
A Dougie.
Bože můj! Pomáhal jsi mu každý den.
Nebude mi věřit, kámo.
- Podržím tě. - Nikdo mi nevěří.
Já jo. Mluvíš, jako by sis sám nevěřil.
- Já jo, ale on ne. - Podpořím tě.
- Tohle není tvůj táta? - Není to můj táta.
- Jako vážně? - Vážně to není můj táta.
Není to můj táta, ale co je skutečný,
to je naše přátelství. Navždycky budeš můj kámoš.
- Děkuju ti, žes Dougieho podporoval… - Díky.
…a žes mi celou dobu stál po boku. Mám tě rád.
Jasně. Já tebe taky.
- Anthony! - Počkat. Moment.
Máš fakt rád dobroty? Doopravdy?
Budeš dělat pořad PJovy laskominy, nebo to byl nesmysl?
Mám pocit, že budu muset.
Jo!
Ahoj, Anthony. Jsem Stephanie, ne Helen.
A…
Tebe jsem měl nejradši. Oblíbil jsem si tě.
Musím ti říct, cos pro mě udělal.
Jako starší člověk
se často ocitáš na okraji.
Jsi upozaděný.
Vždycky jsi až poslední v řadě.
Ale ty jsi mě tak nebral.
Viděl jsi mě jako člověka…
a ne jako starší dámu.
A to pro mě znamená hrozně moc.
A to množství lásky, které jsi tu všem rozdával,
to mě naprosto dojalo a potěšilo.
Jsem ti za to vděčná. Jsi skvělý člověk.
Nikdy na to nezapomeň, ano?
- Rozkaz. - Dobře.
Mám tě ráda.
Vždycky budeš moje tetička.
Pamatuješ, jak jsem ti říkal, že mi připomínáš tetu?
To není všechno.
Za práci, kterou jsi tady odvedl,
bychom ti chtěli něco dát.
Závěrečnou výplatu…
v hodnotě…
150 000 dolarů.
Ano!
Jo!
Jo.
Gratulujeme. Jsi… No dobře, dobře.
- Děkuju. - Máme tě rádi.
A teď tu máme speciální hosty,
kteří by se k nám rádi přidali.
Jestli souhlasíš, chtěli bychom ti představit…
celý štáb!
Hernajs! Kde se tady všichni vzali?
Kde jste se schovávali?
Takových lidí, kteří celou tuhle akci umožnili.
Vypadalo to, že lidé přicházejí odevšad.
Jsem vám všem vděčný.
Mám pár dotazů, jako třeba…
Jak jsem se z asistenta
stal účastníkem televizního pořadu?
Na to ti odpovíme.
Můžete mě ještě jednou obejmout?
O NĚKOLIK MĚSÍCŮ DŘÍVE…
Děláme průzkum v Oak Canyon, což bude pro tuhle řadu náš domov.
V první řadě Soudní poroty jsme měli na starost tři místnosti
a teď jsme na ploše, která je desetkrát větší.
Tady bude základna výjezdu.
Přemýšlím, že postavíme zastřešenou jurtu.
Mám tu pár vizualizací.
Musíme ke stávajícím budovám přistavět ještě spoustu dalších,
abychom pokryli všechny dějové linky, které plánujeme,
a ubytovali celý štáb
i našeho hrdinu po celou dobu natáčení.
Je to obří projekt.
Stavíme tu fiktivní svět, ve kterém budou bydlet.
Zatímco jsme budovali scénu, museli jsme vybudovat i obsazení.
Ahoj, jmenuju se Ryan Perez.
Ahoj, já jsem Erica Hernandezová.
Jsem Marc-Sully Saint-Fleur.
Jmenuju se Rachel Kalyová.
Ahoj, jmenuju se Warren Burke.
Stephanie Hodgeová.
Ahoj. Jsem Jim Woods.
Jsem Rob Lathan.
Ahoj, jmenuju se Alex Bonifer.
Budu vám říkat jako normálně.
Nebudu se učit nová jména.
My ani nevíme, jak se jmenujeme doopravdy.
- Neznáme svoje jména. - Fakt?
- Nevím, jak se jmenuje. - Nevíme… Tudy?
Působíte tak sehraně.
Vy jste se na to nijak nepřipravovali?
- Jo. - Zkoušeli jsme celé měsíce.
PRVNÍ DEN ZKOUŠENÍ
Zdravím všechny. Vítám vás u dalšího pokračování Soudní poroty.
PRVNÍ TÝDEN ZKOUŠENÍ
ČTENÁ ZKOUŠKA
„202, první scéna. Čeká se na Douga,
„až zahájí ranní setkání.“
„Ahoj, lidi.“
„Mám tady jedno ohlášení.“
„Měli bychom počkat na tátu, než začneme.“
„Nikdo to nerozporoval. Lidi se baví o tom, jak se vyspali.“
Zatímco v první sérii hráli herci cizí lidi,
ve druhé sérii hráli kolegy.
Takže si museli vytvořit a zapamatovat dvacet let společné historie…
ZKOUŠENÍ
Jsem Helen Schafferová. Pracuju tady od roku 1999, což je 26 let.
Byla jsem Dougova první zaměstnankyně.
To je pravda.
Překvapilo mě, že lidem nechutnaly medové chipsy z Koreji.
Myslel jsem, že to bude hit, ale člověk se učí.
V pět hodin mizím.
Vyzvedávám dvojčata z fotbalu a z karate.
- V pátek chodíme do kostela. - Amen.
Aleluja.
Dřív jsem se mylně domníval,
že stačí zamumlat nějakou improvizovanou hlášku,
aby to slyšel normální člověk,
a máte hotový pořad.
Jenže přesně naopak, tenhle pořad
vyžaduje velice precizní přípravu.
Věděli jsme, že kamery jsou tady, tady a tady.
Přicházíš sem a mluvíš s hrdinou, že jo?
Před touhle scénou máš za úkol
s ním mluvit, je to tak? Jo.
Takže s ním mluvíš tady, aby ti mohl takhle odpovídat.
- Takže hrdinu vidíme. - Jo.
Někdy musíte mít naprosto přesné postavení.
Podle mě se to šroubuje.
Kevine, posuň se doleva.
ZKOUŠKA PŘED NATÁČENÍM
DUBL 1
Páni.
Někdy to bylo spíš jako divadelní muzikál
než improvizační pořad
kvůli té preciznosti.
Tati, nedělej to!
DUBL 2
Běž, zastav ho.
Vyraž mu pero z ruky.
- Zdravím. - Ahoj.
Co se děje?
A když se na nás podíváš, mohla bys začít panikařit.
Dobře. Fajn.
My tě uvidíme takhle. Jak se držíš provazů a…
- Cože? Ne! - Bože.
Snažíš se pohnout, ale nejde to.
Ano, Jackie!
- Jo! - Ano!
Proboha. Co tady dělám?
Nemůžu…
KASKADÉRSKÁ ZKOUŠKA
- Natáhněte to. - Neroztrhněte to.
Co?
Vypadáš, že máš popálený obličej.
Málem jsem Maxe zničil.
Jedna, dva…
Během přípravy na souboj při Dougcathlonu
jsme s Wendy, která hraje Elizabeth, pracovali s Charliem,
který má na starosti kaskadéry.
Nejtěžší na tom bylo,
že jsme musely celou dobu balancovat na nafukovacím hřišti.
- Proboha. - Jo.
Nevím, jak se to dá nacvičit. Je hrozně těžké na tom stát.
Tohle tě má zadržet.
Jestli chceš vystrčit loket, tak je to přirozený.
Dva a…
Největší oříšek bylo to,
když Wendy měla přeběhnout k okraji a pak se ukázat celá zkrvavená.
Ukaž mi to. Proboha. To je krev.
Já krvácím. Krvácím. Bože můj.
Aby nepoznal, že je to jen televizní trik.
Snažíme se vytvořit celou řadu pálivých omáček Rockin' Grandma's.
SETKÁNÍ NAD OMÁČKAMI
Tuhle jsme ještě neochutnali. Jenom tu zelenou,
ale ta vám nechutnala.
S. KAMINGA ASISTENTKA PRODUKCE
Je hodně uzená.
- Uzená! - Je moc uzená?
- Je hrozně uzená. - Nejvíc uzená.
Mně přišlo, že to chutná jak guma.
Po měsících psaní, stavění scény a zkoušení
bylo načase pustit se do toho naostro.
Je první den.
Užijte si to. Ať vás to baví.
Dneska nás čeká legrace,
kterou se budeme bavit příští dva týdny.
Máme radost, že s vámi můžeme pracovat.
Moc vám děkujeme. Udělali jsme velký kus práce.
Tak si to pojďme užít.
1. NATÁČECÍ DEN
Tak to vezmeme znovu. Pojďme.
Briane, hrdina je tady. Hrdina dorazil.
2R, ukaž mi rozšířený záběr, aby v něm byl vidět i PJ.
TECHNICKÉ ÚDAJE 1. SÉRIE-2. SÉRIE
Teď chci přiblížit na hrdinu.
29 KAMERY 48
Nechte světlo v zasedačce zhasnuté. Dobrý.
2 100 HODIN ZÁZNAMU 3 600
Dneska jsme použili asi 45 až 50 kamer.
CHRIS DARNELL KAMERAMAN
Všude jsou tu stany. Musíme to mít zakryté.
Další falešná zeď. Zmenšili jsme chodbu.
- Ahoj. - Já…
Tohle všechno jenom kvůli mojí maličkosti?
Jo.
Tohle… Jak se tahle místnost jmenuje?
- Velín. - Řídicí místnost.
Tady se každý den ukrývalo asi 30 lidí.
Potichoučku. Ráno a večer jsme se vždycky vyplížili.
Víte, co je vtipné?
Říkal jsem si, proč sem dozadu nikdy nechodíme. Co tu asi je?
Tak jdeme dál. Pojďte.
Anthony, vidíš ty vozíky?
No?
V těch jsou taky kamery.
- Všude jsou skryté kamery. - Všude.
Všude byly nějaké schovky. Třeba odpadkové koše
vypadaly jako normální koše, ale za nimi byly taky kamery.
Když jsi někam šel, sledovala tě kamera na šňůře.
Jo, bylo to super.
Tady.
- Nazdar. - Celou dobu jsme tě sledovali.
Ty bláho.
Dneska ses mi asi pět vteřin díval přímo do objektivu.
Pak ses podíval přímo na něj.
A my: „To snad ne.“
- Když jsi čekal na zámečníka. - To jsem netušil.
Snažím si to všechno přehrávat v hlavě.
Jak mi to mohlo uniknout? Jak to…
Jak to, že jsem si vůbec ničeho nevšiml?
Ráno, když jsi odešel,
- tak vždycky všichni přišli… - Navalili se sem.
…a pak jsme se tam vrátili.
Přišlo mi to zvláštní,
protože někdy jsme si šli dát snídani a pak se sem vrátili
a já si říkal, co to sakra děláme?
Poslali jsme hrdinu na nějakou pochůzku
a nahrnulo se sem třeba sto lidí,
jako švábi se sem slezli odevšud…
Měli jsme rychlou poradu,
protože… „Už jde! Musíme vypadnout!“
Ticho. Jdeme na to. Musíme rychle pryč.
Takže jenom v rychlosti,
protože dostal drobnou pochůzku a je pozdě.
Musíme zmizet, ale krucinál, dneska se vám to povedlo.
Vyrojilo se sto lidí
a pak nás tu zase bylo jen 14.
Koukala ses mi do karet?
- Ano. - Jo.
PO ŠICHTĚ
Jo, kamery sice byly vypnuté, ale my jsme pořád hráli svoje role.
Ale jdi.
- Bum. - Uno, šéfe.
PO ŠICHTĚ
To snad ne.
Vítej zpátky. Přesně doprostřed, kam patříš.
To mi přišlo zvláštní.
Jak může být asistent přímo uprostřed? Byl jsem v čele.
Hned první den sis řekl: „Dali mě přímo do čela.“ A já…
Navzdory pečlivému plánování
musel štáb někdy v napjatých situacích improvizovat.
Už jsi slyšel, jak jsme si málem sami zkazili konec?
- Dobrý den. - Jak se máte?
- Dobře. A vy? - Dobře.
- Děkuju. - Jasně.
Když přijel notář, potřebovali jsme,
aby si zamknul klíčky a razítka v autě,
ale když zaparkoval…
Ukážu vám, kde to je.
Proč má stažené okýnko?
Do pr…
- Mohl jsi přijít k tomu autu a… - Sáhnout dovnitř?
Sáhnout dovnitř a otevřít ho. Zděsili jsme se.
Marjorie, máme krizovou situaci.
Potřebuju její vozík. Má vozík?
Musíš rychle na recepci.
Před recepcí.
Dobře, co mám dělat?
Nemůže zahrát zamčené auto,
protože má otevřené okénko a neví o tom.
Musíš mu jít pomoct.
Hned. Běž.
Musíš si pospíšit, Marjorie. Řekni: „Tak jste tady.“
Tak jste tady.
- Zdravím. - Já…
- Moment. Musím… - Ne.
- Zadrž ho. - Moment.
Zastav ho! Chce se vrátit.
- Počkat. - Ne, ne.
- Podej mu ruku. - Já jsem Marjorie.
- Těší mě. Arnold. Jak se máte? - Jo.
Těší mě. Promiňte.
- Tak jste přijel. - Jo, přijel.
- Fajn. - Počkejte.
Ne, ne. Zastav ho. Hned!
- Ne. To nic. - Dobře.
Můžete jít rovnou do zasedačky.
- Fajn. - Dovedu ho.
- Jo, promiňte. - Dobře.
Zůstaň s ním.
Běž pomalu za ním.
Děkujeme, že jste sem přijel, abyste nám pomohl…
s tou smlouvou.
Nesmí se vrátit. John vytáhne to okýnko. Pak zamkneme auto.
Až si uvědomí, že razítka jsou v autě.
Dougu, ještě neví, že auto je zamčené,
takže se musí vrátit pro razítka do auta.
- Proboha, já… - Děkuji.
Nechal jsem razítka v autě.
- Auto je zamčené, že jo? - Jo.
Marjorie dostane cenu nejužitečnějšího hráče. Fakt běžela.
Marjorie, zachránila jsi nám krk.
V pohodě. Těším se, až mi povíte, co se sakra stalo.
Do scénáře nám zasahovala i matka příroda.
Turistické boty? Jo.
HLEDÁNÍ DOUGIEHO
Můžeme se zastavit a zjistit, kam jedou?
To jsou hasiči.
Cítil jsem ve vzduchu něco jako kouř.
POŽÁR RAMIREZ
Před čtyřmi minutami tam byly vyslány tři vrtulníky.
- Je to pět akrů. - Jo.
Tam. Vidím tam vrtulník.
HLEDÁNÍ DOUGIEHO
Ten den jsme si říkali: „Nemůžeme čekat na ticho.“
- Ty vrtul… Totiž… -„Nečekáme na ticho.“
Tři letadla, tři vrtulníky.
- To bylo hustý. - Byla to síla.
Vymýšlíme plán, kdyby se to vyhrotilo. Museli bychom jednat rychle.
Všichni jsou připravení a ve střehu.
Vy jste kvůli mně zavolali vrtulník?
Marjorie…
Nevím… Zavolala Marjorie…
- Leteckou záchranku? - To asi ne.
Když ses ztratil? Možná jo.
Doufám, že je nezavolala.
To si nemyslím.
Ještě bychom ti měli říct,
že jsme tu měli hodně řečníků a přednášejících.
Ale jenom tři nebo čtyři byli skuteční.
Většina z nich byli herci předstírající,
že vám dávají rady, a měli z toho srandu.
Nějaké otázky? Ano.
Můžete říct něco o zhoubném vlivu peněz v politice?
ERIC SWALWELL KONGRESMAN
Helen má zavřené oči.
- Sakra. - Jen se ujišťuju.
Neměli jsme se smát, ale já jsem to nikdy nezvládla.
Dám si na seznam přání „Buď děvka“.
- Proboha. - To nedělej.
Nemohla jsem se nesmát, bylo to hrozně směšné.
Co to děláš? Proč…
Proč jsi mi vypnul počítač?
To je dneska už popáté.
Měla jsem na seminářích hrozný problém, protože jsem se pořád smála.
Kdybych byl z oddělení HR a tys mi to dala,
myslel bych si, že je tam napsáno Cheerios. Takže to…
- Z rukopisu se člověk hodně dozví. - Jo.
Díkybohu, penis jsem měl v oblečení.
Ale měl jsem strach o varlata, protože…
Workshop Scotta Norrise, kdy mluvil o svých koulích.
Bylo to šokující.
Často jsme netušili, co na těch seminářích bude.
Moje varlata byla černá.
- Ježíši. - Tvrdá a ledově studená.
Ta mrtvá tkáň, což byla moje varlata…
Ian Roberts byl hrozně vtipný.
Neustále nás pokoušel,
nenechal nás vydechnout.
Hrnu si sníh k varlatům.
Křičím: „Bože, zabij mě!“
EMILY PENDERGASTOVÁ
Moje oblíbená vzpomínka je,
když jsme se s Robem líbali v restauraci
a já jsem měla odposlech v uchu a…
a dávala jsem Robovi pokyny přímo do pusy.
Říkala jsem: „Už jdou. Dívají se na nás.“
„Pokračuj.“
Byla to legrace, protože jsem cítila, jak se oba smějeme.
Uvidíš je, až přijdou?
ŘÍDICÍ MÍSTNOST
- Tak jo, Amy. Ještě ne, ale připrav se. - Jo.
- Proboha. - Oni…
Druhý Anthony to pěkně rozjel.
Už jde. Jde k vám.
Jde sem.
Kámo!
Ty jo!
Počkat, moment.
Pokračujte.
Vidí vás. Pokračujte.
Pokračuj.
Sleduje nás.
Nejdřív odmítla Kevina a pak se líbala s druhým Anthonym,
tak si říkám: „Amy…“
Ani opar, ani cucflek.
Ani vztah.
Možná tomu nebudeš věřit,
ale mám dvě děti.
Robe! Gratuluju. No páni.
ROB LATHAN „DRUHÝ ANTHONY“
Moje pozice je zajišťování dodávek a nákup surovin.
Takže mám na starosti objednávání ingrediencí
- do pálivé omáčky… - Ahoj.
Nazdar.
To jeho chování…
Věřil jsem mu naprosto všechno. Celou jeho osobnost.
Říkal jsem si, že je to zajímavý člověk.
Je to pošťák, mami. Nemyslím si, že tě špehuje.
Může to otevírat. Je to poštovní schránka.
Nechci, aby to vyznělo špatně, ale jsi mamánek?
Já… Jo, jsem.
To je v pohodě. Nestyď se.
Volal jsem mámě stejně často jako synovi.
- Chápu tě. - Je to síla.
- Jasně. - Jo.
PŘÍJEZD TRIUKASU
Co sis říkal o našich záporácích, když přijel Triukas?
Připadali mi… jako roboti.
Byli součástí velké firmy,
všichni vypadali stejně.
RANNÍ SETKÁNÍ
Nejsem v tom nijak zainteresovaný. Přeju si jen to nejlepší pro zaměstnance.
Doufám, že to neskončí tak, že podnik převezme velká firma
a udělá z něj něco, co není.
Byla jsem na tvojí straně,
i když jsem potřebovala, abys mě nesnášel, ale líbil ses mi…
Nebudu lhát. Odvedla jsi skvělou práci. Ještě pořád mám…
Když vás tu vidím, říkám si:
„Odveďte ty lidi pryč.“
Byli to skvělí herci.
Hráli jsme to, protože nejsme roboti.
Máme duši.
Bylo to hrozné, být na tyhle lidi zlý.
- Jste tak hrozně milí. - Já jsem zlá doopravdy.
RACHEL HEINOVÁ JEAN
SKUPINOVÝ ROZHOVOR
Řeknu to takhle,
jestli si Triukas myslí, že může přijít a dělat si, co chce,
tak ho čeká drsné probuzení.
Možná by tě taky zajímalo, že tihle dva,
- zrzek a zrzka… - Jo.
…byli autoři scénáře.
- Fakt? - Tihle dva. Jo.
- Výborně. - Říkali nám,
že takhle to nemůžeme psát.
- A my, že můžeme. - To nejde.
Tak asi můžete. Uznávám to.
Dougie utekl a tys říkal: „Určitě musel jít na ten kopec.“
- Určitě. - A my se divili, kdo ti to poradil.
Jo.
Něco mi říká, že mohl jít tamtím směrem,
třeba chtěl být sám v přírodě.
- Jo. - Někde v horách.
Podle mě mohl přejít řeku
a jít někam do přírody, aby byl sám. Někam do hor.
- To dává smysl. - Dává to smysl.
Dobrý postřeh.
- Máme jít za ním? - Musíme ho najít.
Říkali jsme si: „Tam ve scénáři ještě nejsme.“
„Jsme o tři řádky napřed. Moment!“ Tak fajn, jdeme.
Celý seriál je založený na tom,
že běžný člověk je dost chytrý
a dost zvídavý, aby si všechno pospojoval,
aby mu došlo, o co běží, a taky aby měl dost empatie.
Rozmysli se, jestli bys nepřijel třeba na poslední dva dny.
Abys s námi ještě něco zažil
a abychom si to užili i my s tebou.
Říkám ti celou dobu, aby ses vrátil,
ale jestli se na to ještě necítíš, tak to chápu.
Mělo to být, že se jako rozmyslím, jestli se vůbec vrátím.
Ale on mě skoro hned začal přemlouvat. „Vrať se, vrať se sem.“
Jsi vážně tak úžasný otec, ke kterému jsem vzhlížel?
Ano, mám dceru.
Dobře.
Jsem Doug junior, ředitel…
- Ty nejsi Doug junior. - Už zase.
Hlásí se stařecká senilita. Tak znovu.
Jsem Doug Womack. To víte.
- Jsi super. - Dej mi pusu.
- Neboj se. - Mám tě rád.
To bude dobrý.
Můj syn, Dougie Womack junior.
- Mám tě rád. - Mám tě rád.
- Já tebe taky.
Mám tě rád.
- Jsi nejlepší. - Mám tě rád.
- Opatruj se. - Mám tě rád.
To bylo dobré.
Přesně kvůli tomu to bylo tak přesvědčivé…
I když to celé bylo nahrané,
všichni byli herci, stejně bych si myslel, že jsou příbuzní,
protože si dávali pusu.
Poslední.
- Mám tě rád. - Já tebe taky.
Je to velkej chlap. Když chce pusu, neodporuješ mu.
Chceš se jich ještě na něco zeptat?
Vážně ses osypala?
- Ne. - Fakt ne?
Promiň.
V duchu jsem si říkal, že je hustá.
Ví, že jí to nedělá dobře, ale stejně dál jí.
Moje alergická reakce na kraby byla jedna z mých nejoblíbenějších scén.
Protože Anthony běží dolů z kopce
a my jsme měli asi 20 minut, aby mě namalovali.
Jdeme na to. Make-up.
Jak to vypadá?
Hned budete mít lepší den. Co říkáte na středomořskou kuchyni?
Líbí se vám to?
Jo. Je to dost červený.
Jo, schvalují to.
- Pošlete ji zpátky. - Jdeme.
Pošlete ji zpátky. Je tam.
- Claire, vrať se tam. - Běž.
Pak jsem musela předstírat, že mám alergickou reakci.
Tvůj obličej.
- Co je? - Proboha.
Celá ses osypala.
- To musíš. Běž si vzít Benadryl. - Jo.
Nevím, jestli lidi dělají ty zvuky,
ale moje babička je dělala pořád.
Svědily ji uši a chodila po domě a neustále dělala…
Připadalo mi to nechutné.
Amy, vidím, že tě to dostalo. Na co myslíš?
To, co udělal, bylo neskutečné.
Bylo to super.
A všechny jsi nás přijal…
Já nevím, prostě…
Přijde mi k smíchu, že jsi dal Dougiemu šanci.
Rozhodně.
Někdy na začátku jsem řekl Jimmymu:
„Tohle bude naše nejlepší show.“
A to kvůli tobě, Anthony.
Doopravdy jsi mi změnil život. Změnil jsi ho nám všem.
Máme tě rádi, kapitáne.
Já vás taky.
Nechápu, proč pořád brečím.
Chtěl bych říct ještě něco.
Ještě pořád jsem v šoku a taky překvapený,
protože jste mě fakt překvapili.
V tuhle chvíli, i když vím, že už je po všem, nebo jak se to říká,
chci vám říct, že jste byli fantastičtí a děkuju vám.
My děkujeme tobě. Bylo by divné, kdybys nebyl v šoku.
Mám vás rád, i když jste mi lhali.
To je v pohodě.
Jestli si z téhle zkušenosti mám něco odnést,
tak to, že nejde ani tak o práci, ale o lidi, se kterými pracujete.
To vám dává pocit naplnění a vědomí, že děláte něco správného.
Jo, jo.
Nechala jsi mě tady dřít, a celou dobu jsi měla pumpičku?
Promiň.
- Pojď ke mně. - Jo.
- To dáš. Nadechni se. - Jo. Ne.
- Dobrý? - Děkuju ti.
Podle mě je hlavní, že jsi sama sebou.
To je pravda. Jo.
Děláš to dobře.
Musíš to ustát. To dáš.
Všechno se odvíjí od toho, jak jsem se tam cítil.
Cítil jsem se mezi nimi vítaný a jako doma.
Chci ti pošeptat něco, co jsem ti chtěla říct v jurtě.
Ale nemohla jsem mluvit.
Kdybych měla syna, chtěla bych, abys to byl ty.
Děkuju.
A to je pravda.
Kdybys měla syna, byl by lepší než já.
- Ne. - Věřím tomu.
Myslím, že moc lepších lidí než ty neexistuje.
Rozhodně jsem si z toho odnesl to,
že až budu hledat uplatnění v životě,
ať už to bude cokoliv,
musí to být se správnými lidmi.
Dobře. Tak raz, dva, tři.
Nenechte si ujít speciální pokračování o tom,
jak se točil Teambuilding.
Právě nastupuju do letadla.
Vracím se do L. A.
To snad ne.
Já jsem Anthony.
- Anthony. - Ty víš, kdo jsem?
Pojď sem.
- Rád tě poznávám. - Těší mě.
- Mám spoustu otázek. - To věřím.
Nedivil bych se, kdyby tu měli kamery.
-Že jo. - Viď? Usmívej se.
Ne, jsem tady.
Myslel jsem, že udělám jen jednu sérii, ne pravidelný seriál.
Šéfe.
Nový sestřih. Sluší ti to.
Rád tě vidím.
Mám milion otázek.
Nemám pocit, že bych měl něco dostat.
Nemyslím si, že jsem hrdina,
dělal jsem jenom to, co jsem měl.
A navíc s komentářem herců i štábu ke všem epizodám.
Překlad titulků: Tereza Tesařová
Kreativní dohled Tereza Němcová