NETFLIX PRÆSENTERER
Skål.
Tak.
Jeg sætter pris på det.
Tillykke, Pancho.
Hvem skulle have troet, at en med så ydmyg en baggrund ville nå så langt
og blive administrerende direktør?
Skål!
- Held og lykke med den nye stilling. - Skål.
Tak, hr. Jaime. Det er takket være Dem og Deres tillid til mig.
Vrøvl! Du har selv gjort al arbejdet.
Det er en skam, at din familie ikke kunne fejre dig i dag.
Jeg ville gerne have mødt dem og lykønsket dem.
De kan måske ikke huske,
at jeg fortalte, at mine forældre er døde, og jeg er enebarn.
Min eneste familie er min kære Mari og mine smukke børn.
Du har ikke brug for andet.
Din kone er meget sexet.
Du har skudt papegøjen.
Fordi takket være hende, mister du dine landlige manerer.
Er det ikke rigtigt, Mari?
Tak, hr. Jaime.
Maden er serveret.
- Sæt jer venligst ned. - Gå bare.
- Monsignore, maden er serveret. - Ja.
- Kom bare. - Tak.
- Din serviet. - Undskyld, min skat.
Tak.
Velbekomme. Vi fandt en særdeles god kok.
Smag foie grasen. Og den spanske skinke smager dejligt.
Venter vi andre?
Selena...
- Venter du nogen? - Nej.
Der står to mænd ved døren og spørger efter Dem.
De siger, at de er slægtninge, men de er grimme og de lugter.
Det må være en misforståelse.
Giv mig et par minutter til at opklare det her.
- Jeg kommer straks. - Det er nok naboerne.
Se, far.
Jeg tænkte nok, at det røvhul havde masser af penge,
og at det var derfor, han havde glemt os.
Kender du dem?
Kender du de her beskidte stoddere?
Dem? Nej, dem kender jeg ikke.
Hør her.
Det her er privat ejendom.
Hvis I ikke skrider med det samme, smider mine bodyguards jer ud!
López har nok sendt dem.
Hør her, lapser.
Den første, der rør sig, bliver skudt.
Ingen siger "laps" længere.
Det var i gamle dage.
Som præsidenten siger, er de her fjolser klassiske konservative.
De er det samme udskud, der slog revolutionen ud af kurs.
Far! Bedstefar!
Det er det forkerte tidspunkt.
Lad mig sende mine gæster hjem, så kan vi snakke sammen.
Op i røven med dig og dine gæster.
De kommer kun herfra med fødderne først.
Ikke mere pjat nu!
Lad os ikke rive med af den polarisation, som denne populistiske regering fremmer.
Hvis I vil have penge, har jeg masser og kan give jer, hvad I ønsker.
- Tag Deres penge... - Ja.
- ...rul dem sammen... - Ja.
...og stik dem op i røven.
Far, få bedstefar til at falde ned.
I ødelægger mit liv!
Ødelægger dit liv, Pancho?
Se, hvad du har gjort ved os, utaknemmelige skarn.
Familien ofrede sig for din uddannelse, og sådan her viser du din taknemmelighed.
Tyve år med forsømmelse og ligegyldighed.
Alt imens du lever det gode liv på vores bekostning.
Hold op med at være så svag, Rosendo.
- Tag dem ud bag ved og få det overstået. - Ja, far. Kom.
Kom så, blondine.
Du bliver her.
- Kom her, kære. - Kom, Pancho.
Kom med her.
- Nej. - Kom.
Kom så! Skynd dig!
Lupita!
Stil dig mod væggen.
Nej!
Henrettelse ved skydning.
Far og bedstefar, jeg har været utaknemmelig,
men fra nu af vil alt være anderledes.
Hvad der er mit, er jeres. Jeg vil aldrig svigte jer igen.
Det er for sent, Pancho.
Det er tid til revolutionær retfærdighed.
Nu kommer de fattige først.
- Giv ham bind for øjnene. - Ja.
Nej.
Far, gør det ikke.
Tænk på mine børn.
Du har altid været så god ved mig.
Jeg beklager, Pancho.
Du hjalp os ikke, da du havde mulighed for det.
Nu skal du bøde for alt det pis, du har lavet.
Jeg skulle forresten hilse fra din mor og dine søskende.
Tak.
- Er du klar? - Ja.
- Klar! - Nej.
Tag sigte!
Skyd!
Fran!
Pancho!
Endnu et af dine mareridt?
Åh, Mari.
Jeg det frygteligste mareridt.
Din familie igen?
Ja.
Jeg har fortalt dig igen og igen, at du bør se en psykolog.
Det er ikke normalt.
Lad mig sove lidt, før dit vækkeur ringer.
Ja, jeg må også hellere få sovet lidt.
Det er en vigtig dag på fabrikken i morgen.
- Godmorgen, alle sammen. - Godmorgen!
Jeg er for sent på den til et møde med hr. Jaime.
- Vil De have noget? - En kop kaffe. Hvordan ser jeg ud?
Lidt træt, men rigtig flot.
Utrolig flot, far!
Tak, prinsesse.
Hvorfor har du de sko på med det jakkesæt?
De sorte Ferragamos er meget flottere.
Jeg har ikke tid til at skifte. Hvad kan jeg sige?
Stop skjorten ned i bukserne.
Hallo.
Ja, det er familien Reyes.
Hvem?
Et øjeblik.
Det er til Dem. Deres far.
Og han siger, det er meget vigtigt.
Sig, at jeg er taget på arbejde og ikke ved, hvornår jeg er hjemme.
Men giv ham ikke mit mobilnummer.
Okay.
Hr. Rosendo? Hr. Pancho er på arbejde. Han ved ikke, hvornår han er hjemme.
Jeg har ikke mobilnummeret.
Bare rolig, det skal jeg nok sige til ham.
Godt. Farvel.
Han må tale med Dem snarest. Der er sket noget med Deres bedstefar.
Det er det værste tidspunkt. Det her har jeg ikke brug for.
Ved du, hvad han vil?
Han vil nok have penge, men jeg har ikke tid til ham i dag.
Jeg ville gerne have snakket med ham.
En anden dag.
- Farvel. Vi ses. - Farvel, far!
- Hav en dejlig dag. - Farvel!
Og jeg har sagt, at det er beskidt, og den fyr her...
Hvordan går det med A-4?
- Rigtig godt. - Perfekt.
Hvorfor er maskinen her stadig i stykker? Hvorfor er den ikke repareret?
- Har du, hvad du har brug for? - Hr. Reyes.
Deres far venter på lokalforbindelse 18.
- Hr. Reyes... - Kom så.
Deres far venter på lokalforbindelse 18.
Godmorgen. Ræk hånden op, hvis I kan høre mig.
Tak.
Som I ved, er den økonomiske situation for landet og vores fabrik meget alvorlig.
På trods af vores anstrengelser og ofre for at være på forkant med situationen
er det eneste, der har holdt os i gang, hr. Sampaolos store gavmildhed.
Men desværre er situationen nu uholdbar.
Vi har kun to muligheder for at fortsætte produktionen.
Enten flytter vi fabrikken og dens datterselskaber til Asien,
eller vi foretager en drastisk, men nødvendig, reduktion af virksomheden.
Vi appellerer til jeres forståelse og solidaritet med jeres kollegaer,
og jeg beder jer om at række hånden op, hvis I ønsker en fratrædelsesordning.
Siden ingen vil acceptere firmaets gavmilde tilbud,
vil jeg vælge dem, der skal afskediges.
Alcántara, Tiburcio.
Bojórquez, Ignacio.
Cárdenas, Cuitláhuac.
Hr. Reyes.
Deres far er nu på lokalforbindelse 16.
For fanden da.
Hr. Reyes.
Deres far er nu på lokalforbindelse 16.
Kollegaer, hør nu!
Tillykke, Pancho.
Takket være dig er produktionen steget. Og profitten er højere end nogensinde før!
Mange tak.
- Hvor mange blev fyret i dag? - Fyrre personer mere.
Jeg tror ikke, der kan skæres mere ind til benet nu.
Det kan man altid, Pancho.
Når de nye maskiner fra Tyskland kommer,
kan vi fyre yderligere ti procent af parasitterne her.
Endnu 180 ansatte på gaden?
Jeg håber, at fagforeningen ikke varsler strejke så.
De skide kommunistiske urostiftere fra fagforeningen kan sutte min pik!
Vores populistiske præsident siger: "de fattige først",
så de tror, at de kan begynde at stille krav.
- Ja? - Hr. Sampaolo, undskyld afbrydelsen.
Hr. Reyes sekretær er her, og hun må tale med ham med det samme.
Send hende ind.
God eftermiddag, hr. Jaime.
Undskyld forstyrrelsen.
Hr. Reyes, Deres far har ringet hele formiddagen.
Han må tale med Dem. Det gælder liv eller død.
Tag det roligt. Jeg kender min far. Det er garanteret ingenting.
Sig til ham, at jeg ikke er her,
og når jeg sidder i møde med hr. Sampaolo, vil jeg aldrig forstyrres, okay?
Selvfølgelig.
Og jeg beklager forstyrrelsen.
De må komme og forstyrre mig når som helst, smukke.
Men jeg giver Dem måske en endefuld eller lægger Dem hen over skrivebordet.
Røvhul.
- Knalder du hende, Pancho? - Nej.
Hun er meget sexet, og enhver kan se, at hun har brug for et godt knald.
Nej, ikke nu, hvor man bliver beskyldt for sexchikane over ingenting.
Det #MeToo-pis og antisexchikane kan sutte min pik.
Det er derfor, jeg er chef, ikke?
- Selvfølgelig. - Godt.
Hvad er der med din familie? Jeg troede, at du var forældreløs.
Nej, De må tænke på en anden.
Jeg er sikker på, at min far overreagerer.
Min familie tror, at jeg er rig, så de forsøger altid at slå mig for penge.
Sig, at de kan rende dig! Mine fattige slægtninge er ligesådan.
Husk på, hvad min far plejede at sige:
"Solen og familien, jo længere væk jo bedre."
Hvad var jeg ved at sige før, da din lækre sekretær kom ind?
Nå ja.
Jeg var ved at sige, at jeg er træt af den her regering
og dens Echeverría-æra populisme.
Jeg kan lige så godt sælge fabrikken til gringoerne
eller flytte den til Kina eller Singapore.
Jeg overvejer det.
Nej, det må De ikke engang spøge med.
Hvordan skal jeg sige det?
Jeg har ikke betalt mit huslån endnu.
Tænk ikke på det.
Trods din tvivlsomme sociale baggrund er du en af os nu.
Hvis du fortsætter det gode arbejde og lærer engelsk og mandarin,
bliver du måske administrerende direktør.
Administrerende direktør?
- Mener De det? - Selvfølgelig.
Tag dig godt af lagerbygningen og Aguascalientes-fabrikken.
Se, om der er nogle parasitter, vi kan udrydde!
Selvfølgelig.
Undskyld mig.
Hvad er der, Lupita?
Min far igen?
Hvis han ringer igen, så sig, at du ikke kunne finde mig.
Sig det til ham. Og sig til Mari, jeg er på vej.
Når hun kommer hjem.
Farvel.
Goddag.
Vi ville tale med Dem omkring fyringerne.
Cirilo, jeg har desværre et møde. Vi må snakke sammen senere.
Undskyld mig.
Fra underklassen. Nyrig.
Han vil ikke glemme os. Har jeg ret?
Ja!
RØVHUL
Misundelige skiderikker. Jeg forstår godt, at landet går ad helvedes til.
Op i røven!
PARADISE HILLS HVOR DINE DRØMME GÅR I OPFYLDELSE
- Jeg er hjemme. - Åh, Fran.
Godt, du er hjemme. Jeg bliver snart tosset!
- Hvad er der i vejen? - Din far ringer hele tiden.
Hvad vil han?
Det er noget om din bedstefar, men han vil selv sige det.
Endnu en ny kjole?
Den er til Palomas bryllup. Saks havde et fristende udsalg.
Jeg købte et slips til dig og nogen Montblanc-manchetknapper af guld.
Kan du lide det? Det er Dolce.
- Det er pænt. - Ja, ikke?
Du må stoppe. Vores kreditkort har nået grænsen.
Ja, det ved jeg.
- Hvor er børnene? - Toni! Cati!
Kom og sig hej til jeres far.
Konen må bruge penge, så manden kan avancere.
Hvad så, børn? Hvordan går det?
Hvad så? I ligner jer selv.
Jeg fik 12 i historie!
Jeg blev valgt til at spille Askepot.
Det er godt at høre, fordi jeg har også store nyheder.
- Hvad? - Nej. Gå med Lupita.
- Skift tøj før maden. - Okay.
- Har du fået ekstra feriedage? - Tålmodighed.
Hr. Jaime sagde, at hvis jeg fortsætter mit gode arbejde
og lærer engelsk og mandarin, bliver jeg administrerende direktør.
Han gør mig måske til partner.
- Får du så lønforhøjelse? - Ja.
Dobbelt i løn. Lige så meget som den sløve leder tjener.
Tillykke.
Vi har brug for en ny SUV og en bedre skole til børnene,
hvor de kan møde velhavende børn
og lære engelsk og fransk, og ved du hvad ellers?
Vi bør få en weekend i sommerhuset, ikke?
Jubi!
Når du er chef, køber du så motorcykel til mig?
- Jeg vil have en pony som Patys. - Vent lige.
Før I bruger alle pengene, skal vi først betale vores huslån,
så skal vi betale bilerne,
og vigtigst af alt, María Elena,
skal vi betale banklånene og kreditkortene.
Snak ikke om penge foran børnene.
- Hvad? - Vær ikke så negativ.
Jeg er ikke negativ, men realistisk.
Vi kan ikke bruge penge, som om vi er rige.
Ikke før jeg bliver forfremmet.
Undskyld mig.
Kom her, Lupita.
Hvad er det her ædelse?
Den ret, som De bad om.
- Ost og spinat-tjufle. - Det ligner ler, ikke soufflé.
Jeg bad dig om at spørge mig, hvis du havde spørgsmål.
Men De var i byen hele eftermiddagen, så jeg gjorde mit bedste.
Tag det her væk og lav os nogle kalkunsandwich.
Du skal spise al maden som en lærestreg.
- Okay? - Javel, som De ønsker.
Ikke nok med at hun er beskidt, hun kender ikke sin plads.
Du er al for tålmodig.
Skal jeg sige, at De ikke er her? Det er nok Deres far.
Jeg tager den, Lupita.
Hun tror, at hun er en af os.
- Hallo. - Hej, min søn.
Hvordan går det, far?
Hvordan står det til?
Hør her, min søn.
Bedstefar Francisco, Gud velsigne ham, gik bort for nogle dage siden.
Er bedstefar Francisco død? Hvor gammel var han?
- Jeg kondolerer. - Vi var ved at regne det ud.
Han var over 120 år, men ingen ved det med sikkerhed.
Hils mor og bedstemor Pascuala.
- Også fra Mari. - Det vil jeg gøre, min søn.
Hør, det er meget vigtigt, at du kommer til Prosperidad.
Det bliver lidt svært.
Jeg har så meget arbejde.
Vi har ikke noget valg her.
Sagen er,
at din bedstefars sidste ønske var, at du tog med til hans begravelse.
Han har også beordret sin advokat til, at ingen åbner testamentet, før du er her.
Og hvis du ikke kommer, kan vi blive smidt ud af vores hus.
Det må du ikke sige.
Det er svært at rejse nu. Jeg kan måske komme i december.
Gør ikke det her imod os.
Bedstefar har været død i tre dage og begynder at lugte.
Det gælder liv eller død.
Hvad skal jeg sige? Jeg kan ikke komme. Basta.
Hvis du ikke kan, så kan du ikke. Jeg kan ikke tvinge dig til at komme.
Okay, hils alle.
Hils, Pancho.
Det her her overrasker mig ikke. Du har altid været en dårlig søn.
Egoistisk og utaknemmelig. Et ægte røvhul.
Kom, lad os gå, Filemón.
Han lagde på.
Du godeste.
Din familie står dig ikke nær. Hvorfor går det dig på?
Min familie er én ting, men min bedstefar er en anden historie.
Jeg var altid hans yndlings.
Han hjalp mig med at flytte væk og betalte for min uddannelse.
Jaså? Så bør du måske besøge din familie.
- For at se, hvad du skal arve. - Hvad mon det er?
Et stykke land? En gammel rønne? To æsler og en ko? Der er intet af værdi.
Hvad med hans hus? Det er nok noget værd.
Ja.
Men mine forældre og søskende har altid boet der.
Hvis jeg arver det, kan jeg ikke smide dem ud.
Jeg vil gerne besøge landsbyen og møde mine bedsteforældre.
Jeg vil tage et æsel og en ko med hjem, så de kan bo hos os!
Er de ikke søde?
Jo.
Jeg skal nok tage jer med til Prosperidad en dag,
så I kan møde familien og se, hvor jeg voksede op.
I vil se, hvor smuk landsbyen er.
Ved I hvad?
Vi bør gå i seng. Det er sent.
Her er sandwichene. Vil I ikke have dem?
- Tak. Godnat. - Nej. Spis dem, eller smid dem ud.
Men spis hele souffléen som en lærestreg. Godnat.
Op i røven.
Er De praktiserende katolik?
Jeg er kristen...
- Sluk for ham. - Hvorfor, skat?
Jeg er træt af at se ham alle vegne.
Jeg hader hans tropiske accent
og hans endeløse taler om de noble masser, og at de fattige kommer først.
"Vi tager fra de rige og giver til de fattige."
...som Jesus Kristus' gerninger.
Han er en, der kæmper.
Det vigtigste er...
Han sammenligner sig selv med Jesus nu.
Landet ligger i ruiner. Han har måske en pointe.
Det må du ikke spøge med.
Som mine venner siger,
så er han en populistisk demagog, der vil ødelægge vores land
og forvandle det til Cuba eller Venezuela.
"Cuba eller Venezuela".
Ved du, hvad du bør gøre?
Du bør snakke med hr. Jaime om præsidenten.
Hvis du hører, hvad han siger, vil du klappe i hænderne.
Hr. Jaime har sikkert ret.
Godnat, lord Populist.
Godnat, lady Privilegium.
Wow.
Hej, Fran.
Er du sikker på, at du ikke vil vide, hvad din bedstefar har efterladt til dig?
Han har måske noget af værdi, du ikke kender til.
Det er ikke værd at finde ud af.
Godnat og sov godt.
Godnat.
Pancho!
Pancho, kom her!
Se, hvad jeg har fundet.
Endnu en, bedstefar?
Den her er kæmpestor!
Hvor mange har vi nu?
Mange, min dreng. Mange.
Glem ikke, at det her er en hemmelighed
mellem dig og mig.
Når jeg en dag er borte,
vil alt det her blive dit.
Ja, bedstefar.
Bare rolig.
Og glem ikke,
at verden er fuld af gribbe, der bare venter på at stjæle fra os!
Du har ikke sagt det til nogen, vel?
Intet om skatten?
Eller mit pengeskab, vel, Pancho?
Jeg har intet sagt.
Det sværger jeg.
Jeg tror ikke på dig, din løgnagtige møgunge.
Du har nok sagt det til dine forældre og dine søskende.
Jeg må være sikker på, at du ikke siger noget i al evighed!
Fran!
Endnu et mareridt.
Vi må tage til Prosperidad.
Jeg vil bede om lov til at tage fri i tre uger.
Tre uger?
Så længe holder jeg ikke fri.
Det er ikke ferie.
Det er en alvorlig situation i familien,
og de har brug for mig til at se på nogle dokumenter.
Du har skuffet mig, Pancho.
Jeg har så stor tillid til dig, og så gør du det her?
Men fordi jeg kan lide dig,
giver jeg dig fri i fem dage og ikke mere.
Mange tak. Jeg sørger for, at der er styr på alt, før jeg rejser.
Jeg er tilbage før torsdag, så jeg kan tage imod de nye maskiner.
Glem ikke, hvad der venter dig...
Tak.
Er vi der snart, far?
For en halv time siden sagde jeg, at vi er der om tre timer.
Tag en lur igen.
Der langt til din landsby.
Vi skulle være fløjet til Durango og lejet en bil der.
Jeg har jo sagt, at hvis vi fløj til Durango,
måtte vi køre igennem bjergene, og det ville tage otte timer.
Jaså? Hvor længe har vi kørt nu?
Vi nærmer os. Ikke sandt, børn?
Ja!
Godt.
Sig os sandheden, mor.
Hvorfor har du ikke mødt fars familie?
Spørg ikke mig, men ham.
Hvorfor, far? Skammer du dig over dem?
Jeg ved faktisk ikke hvorfor.
Da jeg blev færdig med min uddannelse, fik jeg arbejde på fabrikken,
og så blev jeg gift med jeres mor,
og vi fik jer og af en eller anden grund blev turen altid udsat.
Forleden hørte jeg mor sige til moster Jackie,
at I aldrig har besøgt landsbyen, fordi mine bedsteforældre er klamme,
og de beder altid om penge.
Catalina!
- Ikke fedt. - Hvornår var du der sidst?
Jeg tror, at det er 20 år siden, at jeg sidst har besøgt Prosperidad.
Tyve år uden at se dine forældre? Det er næsten det dobbelte af min alder.
- Det er sgu meget! - Toni!
Jeg har bedt dig om ikke at bande.
I må ikke bande foran jeres bedsteforældre.
Se lige engang. Vi er nået frem til frakørslen.
- Ja. - Det er skønt.
Er vi der snart?
Nej, vi skal nu køre i to en halv time ad en grusvej.
- Tag en lur. - Spis nogle snacks.
Lupita, giv Cati en pude, så hun kan sove, og giv hende nogle snacks.
Men ingen krummer på bagsædet.
Ja, mor.
Se lige, hvor smukt her er.
To timer med det her?
Skal vi lukke vinduerne?
Ja.
- Tænd for vores aircondition. - Nej, så kommer støvet ind.
Hør, Lupita.
Får du hjemve?
Nej, San Pedro de los Saguaros er meget smukkere.
Her er så varmt.
Jeg er ved at dø af varme.
For fanden da.
Vi må flytte den yuccapalme.
Javel.
Kom så.
- Jeg hjælper til. - Pokkers.
Børn, kom med ud af bilen.
- Okay. - I kan strække ud...
- Tag fat i den ende. Vi kan bære den. - Ja.
Kom så.
- Den er så tung. - Vent.
- Er du okay? - Ja.
- Sådan. - Fran.
- Hvad er der? - Det!
Nej! Mor!
Goddag, min ven.
Er den yuccapalme tung?
Ja, men vi har styr på det.
Så er I heldige.
Det her er en ensom vej, og her kan være ret farligt, ikke?
- Bliv der. - Tag det roligt.
Gentlemen, tag det roligt.
Her er mit ur og min pung.
I kan tage, hvad I vil fra bilen.
Er der en forbindelse til Reyes fra Prosperidad?
Ja, det er min familie.
Fanden tage dig, Pancho Reyes.
Kan du ikke genkende mig?
Filiberto R. Arriaga.
Vi gik i folkeskole sammen.
Beto?
Kaldte vi dig ikke Vaskebjørn?
Jeg beklager det her.
Man må jo tjene til føden.
Det forstår jeg.
- Du er her på grund af din bedstefar. - Ja, det er så trist.
Jeg kondolerer.
Må Gud bevare ham.
Tak, Beto.
Ja.
Jeg kondolerer.
- Tak. - Skal du overnatte i landsbyen?
Lad os mødes over en drink og snakke om gamle dage.
Det vil jeg glæde mig til.
- Du har en smuk familie. - Tak.
- Tillykke. - Tak.
- Vi rydder vejen. - Tak.
Undskyld forskrækkelsen.
Farvel, børn. Velkommen til Prosperidad!
- Tak. - Kom så!
Kom!
Kom så!
Kom så.
Kom nu!
Se børn. Vi er fremme ved Prosperidad.
- Juhu! - Ja!
- Hvad med et billede? - Ja!
Jeg kan ikke tro det her. Der er ingen mobildækning.
Min mobil har heller ingen dækning. Og den er nyere.
Heller ikke min. Men hør her.
Det her bliver en uforglemmelig oplevelse.
- Et billede til Instagram. - Ja.
Tag det på højkant.
- Hvad med en Boomerang? - Okay.
- Til vores historie. - Okay.
En, to... Sig whisky.
Whisky!
Du beskrev det anderledes. Det er en spøgelsesby.
Det må være tidspunktet. Folk holder siesta.
Se her, skat.
- Her bor Vaskebjørn. - Mind mig ikke om ham.
Goddag!
Dem, der er vågne, virker ikke venlige.
Hør, far. Er det her hele landsbyen?
Er den så lille?
Og så frygtelig?
Tro det eller ej, men Prosperidad var Mexicos rigeste by.
Ifølge myterne var der så meget guld i bjergene, at det også lå i gaderne.
Helt sikkert.
Det eneste på gaderne er affald og hundelort.
Se æslet.
Menneskelig afføring?
- Se ikke, børn. - Vend om.
Børn, kom nu.
- Nej. - Klamt.
Se, hvor smukt det er.
Se.
Se, børn. Det her er en af Prosperidads smukkeste traditioner.
Når nogen dør,
bærer familien dem rundt i hele byen til en smuk gammel sang,
der hedder "Las Golondrinas".
Fra kistestørrelsen at dømme var det børn ligesom jer.
Pancho!
Ti stille.
- Hvad? - Ti stille.
De er her!
Lad os sige det til bedstefar.
Bedstefar!
Bedstemor!
De rige slægtninge er her!
ESPERANZA-MINEN
De er her!
Bedstefar! Bedstemor!
Hvad er det her, Fran?
Pancho Francisco Reyes.
Mine heldige øjne!
Min kære far.
Jeg er så glad for, at du kom, fordi om et par år er vi her nok ikke.
Min smukke mor.
Gud være lovet!
Pancho.
- Min søn. - Det her er min familie.
Det her er min kone, Mari,
og de her skønne små er mine børn.
- Goddag. - Toni og Cati.
En hvid kone til at forbedre slægten, søn.
Velkommen til vores hjem.
Tak, hr. Rosendo.
Dejligt at møde Dem, fru Dolores.
I lige måde.
Kom.
- Kom og mød resten af familien. - Pancho!
Det her er min ældste søn.
Rosendo. Opkaldt efter mig.
Og selvom han er en stor fyr, kalder vi ham alle Rosendito.
Hvad så, Rosendito? Du lugter er gødning. Har du været i bad siden sidst?
Den fandens Pancho er stadig fræk.
Knalder du stadig alt og alle?
Svin.
Den her hykleriske tosse er min datter, Socorro.
Gud har skænket mig det mirakel, at jeg får dig at se igen, Pancho.
Socorro, jeg kan se, at du alligevel ikke blev nonne.
Den har ubrugelige, lamme, uduelige tidligere lærer,
som nu er digter, er hendes mand, Cruz.
Prosperidads poet.
- Klare øjne. Fredfyldte og store. - Så er det nok.
Her er min søn Hilario.
Familiens kunstner.
- Goddag. - Og den her lille pige...
Hvad er det nu, du hedder?
Pánfila, hr. Rosendo.
Har De glemt det igen?
Pánfila Lucía Margarita Pérez Hernández og nu Reyes. Til tjeneste.
Hvad så, Hilario?
- Hvordan har du haft det? - Pancho.
Kunne du ikke finde en, som var yngre?
Det er fordelen ved at være byens mest berømte kunstner.
Hvordan går det?
Den her gangsterlignende dreng er min søn Rufino.
Familiens sorte får.
Og den her storbarmede frille er hans nuværende kæreste, Gloria.
Hej, skat.
Goddag.
Sikke en sexet svigerinde.
Tak.
Rufino, se dig lige. Du ligner en pusher.
Helt ærligt, Pancho.
Livet er uretfærdigt.
Vi kan ikke alle have dit held.
I den her by gør man, hvad man kan, ikke hvad man vil.
Giv mig et knus.
Godt at se dig.
Kom her, svoger.
Kom så.
Jeg er Gloria López, men kald mig "Culichi".
Pancho.
Velkommen.
Til tjeneste.
Det samme her, svigerinde.
Hvordan skal jeg forklare det her rod?
Den her dame
plejede at være min søn Jacinto.
En dag, til familiens store skam,
besluttede hun, at hun ikke var en mand og blev Jacinta.
Okay?
Goddag, svigerinde.
Beklager fars vrøvl.
Rosendo er en typisk mexicansk machomand.
Åh, Pancho.
Se, hvor flot du blev.
Det her er en overraskelse, men jeg smitter ikke.
Jacinto, se dig lige engang.
Du var altid anderledes. Selv som barn.
Det er Jacinta, selvom du skal vænne dig til det.
Vent lige. Sig goddag til min mand.
- Lupe! - Ja.
Goddag.
Guadalupe Flores, til tjeneste.
- Goddag. - Frue.
Goddag.
Det her er min datter Bartola.
Den eneste gode i familien.
Selvom hun ikke er så klog.
Hun har allerede seks børn med seks forskellige mænd.
Både et sort og et kinesisk.
Og som prikken over i'et er hun gravid med en gringo, der ikke taler spansk.
Man behøver jo ikke være veltalende.
Se dig lige! Du var en baby, da jeg rejste.
Du er voksen nu!
Hvem er din mand her?
- Åh, Pancho! - Hvad?
Så snart Billy fandt ud af, at jeg var gravid,
rejste han uden at sige farvel!
- Åh, søster. - Men dog.
Her er Brayan, Yaroslavi, Dudinka, Reagan
og en flok, jeg ikke kender, men de er alle mine børnebørn.
Det her er til alle.
Her er Mari, min elskede kone,
og her er mine børn, Toni og Cati.
Goddag.
Og det her er Lupita.
Hun hjælper os derhjemme og tog med os herhen.
Er hun din tjenestepige?
Det kalder man dem ikke længere. Hun er vores hushjælp.
Du knalder hende, ikke?
Sådan skal du ikke snakke, far!
Hvorfor siger du ikke goddag til mig, Panchito?
Har du glemt din skide bedstemor? Det utaknemmelige skarn!
Bedstemor Pascuala.
Sikke en dejlig overraskelse!
Selvfølgelig er du overrasket, dit lille røvhul.
Du troede nok, at jeg var gået bort, ikke?
Det ville jeg ikke vove på, bedstemor!
Mød min familie.
Her er min kone og mine børn.
- Goddag. - En smuk familie.
Du er så heldig, at du endda får hvide børn.
Men du er stadigvæk et røvhul, fordi du lod os i stikken i så mange år.
Kom nærmere.
Jeg tror ikke, at det er dine.
Pancho, skal vi ikke vise jer til jeres værelse?
I må være trætte. Kom.
Vi ses senere. Det er godt at se, at De ligner Dem selv.
Okay, din skide snob.
Kom så.
Jeg håber, at dig og din kone ikke er kommet tomhændet.
Jeg håber, I tog en gave med til mig.
Ja.
Her er noget fra os alle.
De er Fendi.
Okay.
Det er, hvad jeg snakker om!
- De ser godt ud, mor. - Ja, det ved jeg godt.
Kom så.
Lad os se din bedstefar først, så han ved, at du er her.
Han ligger i det her værelse.
Kom ind.
Har din mor og dine søstre ikke gjort et godt stykke arbejde?
Han begynder at lugte,
men vi ville adlyde hans sidste ønske om at have dig med til begravelsen.
Nu hvor du er her med din familie, kan den gamle mand blive stødt til hvile.
I får tid til at være alene med ham og fremsige rosenkransbønnen.
Kys ham, sønnike.
Rør ikke ved det der.
Gå ned.
Tag ikke det der.
Kom, lad os finde jeres værelse.
Kom, sønnike.
Pas på bilen!
Gå ned derfra!
Kom indenfor.
Ud med dig!
I skal sove i bedstefars værelse.
Det bedste i huset.
Det er ikke et luksushotel, men alt er forberedt med kærlighed.
Lagnerne er lige blevet vasket.
Her er sæbe, håndklæder og vand, så I kan blive frisket op.
Kan I lide det?
Det er ikke dårligt, vel, skat?
Tænk ikke på os.
Siden I begge to er her, har vi gaver. Jeg håber, I kan lide dem.
- Hvad er det her? - Det er et slips.
Det er Hermès.
Et slips.
Lige hvad jeg manglede.
Chanel No. 5.
En klassiker.
Kan I ikke lide dem, kan Mari bytte dem.
Nej, Pancho, det kan jeg ikke. Du kunne selv have købt dem.
Vi lader jer finde jer til rette.
- Kom. - Tak, far.
Hvad var det?
- Hvil jer lidt. - Tak.
Oldefars ben.
Hvad?
Pancho.
- Har du set... ? - Jeg var ved at glemme det!
Senere i dag er der en velkomstfest, så vi kan fejre jeres hjemkomst.
Skuf os ikke.
Vi kommer, far. Tak.
- Kom, skat. - Okay.
Vi skal da ikke sove her, vel?
Ikke blot er her beskidt, men det er din døde bedstefars værelse!
Det er hans ben! Det er et mareridt!
Hvad skal vi gøre?
Skal vi booke et værelse på Hilton?
Hørte du ikke, at de holder fest for os?
Jeg kan ikke fornærme min familie på den måde.
Ja, men det her er et hul.
Her lugter af fattige mennesker!
Hør her, María Elena.
Jeg sagde, at jeg kom fra ydmyge kår, og du var ligeglad.
Og jeg ved, hvordan dine hvide, fattige forældre skabte deres formue.
Du skal ikke spille aristokrat.
Hør nu, skat. Du skal ikke græde.
Det skal nok gå. Det er kun et par dage.
Pancho, det er bare...
Jeg er ked af det, jeg sagde om din familie,
men det her er værre end mit værste mareridt.
Jeg skal sige noget, men du må ikke blive sur.
- Hvad er der? - Jeg skal bruge et wc.
- Også mig. - Nummer et eller nummer to?
- Pøller. Måske endda tynd mave. - Også mig.
- Kom, før det er for sent. - Også mig.
Okay, børn.
Gå den vej, vælg et træ,
træk bukserne ned, og hold øje med insekter.
Jeg henter toiletpapir.
- Her? - Ja, her.
Pancho, siger du, at der ikke er et badeværelse?
Der er et das, men tro mig, det her er bedre.
Siden jeg er her...
Hvordan går det, børn?
Fint!
Godt.
Skål!
Vi har ikke set hinanden længe
Men øjeblikket er kommet
Du havde ret
Jeg lytter til mit hjerte
Og jeg længes efter at tage tilbage
Kom så, familie.
Tage tilbage
Og tage tilbage
Til dine arme igen
Jeg tager derhen, hvor du er
Jeg ved, hvordan det er at miste
Jeg vil tilbage
Svigerinde!
Tag tilbage!
Tak, far.
Pancho, velkommen tilbage. Skål.
Mange tak, far.
Skål. Tak for festen.
I har virkelig forkælet os.
Skål!
Det er det mindste, som dig og din familie fortjener.
Og vi er oprigtigt glade for, at I er her.
Vent, Hilario!
Vent, jeg vil sige et par ord.
Børn, kom her.
Hey, lille fyr!
Min kære familie.
Det her er en helt særlig dag for jeres mor og mig.
At have jer alle samlet her,
men især at min søn Pancho og hans familie er her,
er mere end jeg har drømt om.
Tag mig det ikke ilde op,
men Pancho har altid været mit yndlingsbarn.
Uden tvivl den bedste af jer alle.
Skål, min søn.
Skål, Mari.
Og velkommen til Prosperidad.
Skål, alle sammen!
Du er det dig, min søn. Kom så.
Nej.
Tale!
Gør det, far!
For det første vil jeg takke jer alle for jeres varme velkomst.
Efter så mange år
er min familie og jeg lykkelige over at være her sammen med jer alle.
For at holde det her så kort som muligt vil jeg sige noget fra hjertet.
Det her er især til mor og far.
Jeg håber, at I kan tilgive mig for først at komme nu
og for at lade jer i stikken så længe.
Undskyld.
- Skål. - Pancho!
Vi bliver kun i et par dage.
Vi må snart tilbage til hovedstaden, okay?
Bare rolig, søn.
Vi begraver ham i morgen tidlig.
Bagefter samler vi alle, også dine onkler, og får notarius til at læse testamentet.
Godt.
Bedstemor, hvordan har onkel Regino og onkel Ambrosio det?
Jeg ville ønske de døde.
Men de røvhuller er stadig spild af ilt.
Gid de var blevet inviteret, far.
Aldrig i livet! Jeg vil hellere dø end at lade de røvhuller sætte fod her.
Stille, Rosendo!
Hør lige den tøjte Dolores forsvare sin kæreste.
Ti stille. De laver altid rav i den med Deres løgne.
Gamle kælling!
Vær ikke respektløs overfor min mor!
Det, hun sagde, er sandt.
Alle her ved, at du horede rundt med Regino.
Din mor er horen.
Vent!
Hilario!
Spil noget!
Det er din sang!
Jeg ved godt, at jeg er ude
Men den dag jeg dør
Ved jeg, at du vil græde
Græde og græde!
Du vil sige, at du ikke elskede mig
Men du vil være meget ked af det
Og sådan vil du leve
Med penge, uden penge
Jeg gør, hvad jeg vil
Og mit ord er lov
Klar? En, to! Kom så, Cati!
Kom så!
Slå løs på den her skide gringo, så han lærer at respektere os mexicanere.
Sådan, Cati.
Sæt den ned.
Det her er tilberedt med kærlighed.
- Hvad er det her, Rufino? - Det er Nenepil Norteño.
Den bedste er fra Prosperidad.
Er det stærkt?
Prøv. Hvis det er for stærkt, så spyt det ud.
Stol på mig.
Hvordan smager det?
- Det er lækkert! - Lækkert.
Hvad hedder det?
Nenepil Norteño.
Senere laver jeg en med lammekød.
Det lokale kød tilfredsstiller altid.
Men lad mig hente mere tequila.
Pancho. Hvad er der i Nenepil Norteño?
Spis. Spørg ikke.
Det er lækkert. Jeg elskede det.
Hvad er der i?
Sig ikke, at jeg ikke advarede dig.
Nenepil er lavet af tarme, lever, livmoder og mave fra svin,
og det steges i en nøddesovs, som er en egnsspecialitet.
Lækkert.
Svigerinde!
Her er noget tequila. Værsgo.
- Giv mig en mere. - Selvfølgelig.
Hvem ellers?
Hvad så, venner? Hold pause.
Kom så.
Lad os hente dem.
- Vær ikke så snerpede. Lad os danse. - Svigerinde.
Kom og dans med os.
Jeg insisterer.
Kom så.
Bravo!
Lad os tage et familiebillede!
- Stil jer under uret. - Vi mangler bedstemor.
Kom, mor. Vi tager et billede.
Jeg vil ikke være med til det pjat!
- Joda. - Kom, bedstemor!
Fandens også!
- Skub mig ikke rundt! - Giv plads til bedstemor!
Hvad er det her?
Sig whisky på tre!
En, to, tre!
Whisky!
Vent, Pancho!
Stil dig her, så tager jeg et med dig.
- Tak, bror. Tag det på højkant. - Søster.
Sig whisky på tre.
Whisky!
På tre, folkens.
En, to...
Jeg kan se Rosendito kysse Lupita under et træ!
Gå væk!
De er kærester!
Forsvind, møgunger!
Det bedste, jeg har gjort,
var at forlade den her landsby og tage til hovedstaden.
Hør, Pancho.
Er der så skønt, som folk siger?
Hvis vi kunne fjerne alle folk derfra,
ville Mexico City være det bedste sted i hele verden.
Svoger.
Vil du tage mig med og vise mig rundt?
Tja...
Vil du?
Hvis vi nogensinde får muligheden, vil jeg vise dig alt.
Dans rundt i en cirkel
Indtil Rosendito bliver forvandlet til et æsel
Børn, det er sengetid. Ind på jeres værelser.
Nej!
Så henter jeg bæltet. Jeg mener det.
Skynd jer!
Lad os gå i seng!
En, to, tre, fire, fem, seks...
Godnat, Rosendito.
Jeg er ligesom jer...
- De kalder os Reyes... - Kaninen Reyes.
Skal vi gå et mere privat sted hen?
- Jeg elsker hemmeligheder. - Det gør jeg også! Kom.
Ja!
Godaften. Undskyld os.
Det er nok.
- Ved I hvad? - Ja?
- En sidste drink. - Nej.
Hvad mener De med 15.000 pesos for noget svinekød og lidt krydret kalkun?
De tager pis på mig.
Et helt lam.
Fire kilo Nenepil, tre kilo svinekød, fem kilo guacamole.
Og en tønde pulque, tyve kasser øl og ti flasker tequila.
Og teltet og lysene.
Og stolene. Helt ærligt, Rosendo.
Lad mig se, om mine børn vil bidrage.
Far, undskyld mig.
Kan vi tilføje bandets løn til regningen for festen?
Du sagde, at du ville betale!
Kun de første tre sange.
Vi skylder dem for 16 sange. Se, hvor vrede de er.
Det er kun 7.000 pesos.
- Jeg ser, hvad jeg kan gøre. - Okay, far.
Kom så, skat.
Se dem her.
Ja, tag bare for dig.
Undskyld afbrydelsen.
Vi vil lige spørge om noget.
Selvfølgelig, far.
- Godnat. Vi ses i morgen. - Ja.
Hvad så?
Vi er kede af at spørge,
men selv efter at alle har bidraget,
har vi ikke nok penge til at betale for festen.
Klart. Hvor meget?
Drinks, mad og musik. 25.000 pesos.
Hvor meget har I?
Efter vi tog vores opsparing, mangler vi stadig 10.500 pesos.
Det er dyrt for en fest i sit eget hjem.
Lad mig se.
Jeg tager dem her.
Hvis der er penge til overs, får du dem.
Kom, min skat.
Okay.
Værsgo.
- Det her er den sidste. - Okay.
Jeg har et spørgsmål.
Er de lækre bryster og den lækre røv naturlige?
Overnaturlige.
Mine bryster,
min røv,
håret.
Jeg ville slå ihjel for den krop.
- Også mig. - Lupe.
Min bror sagde, at du var køn, men det svin sagde ikke, hvor køn du er.
Du er saftsuseme lækker!
Jeg går nu.
- Gå ikke. - Jo.
Undskyld mig.
- Farvel. - Festen er slut.
Sov godt.
Festen er slut.
- De har spildt tequilaen. - Stædig.
En mere drink og et digt.
Et digt til alle!
Åh, skønne land!
Din overflade er gylden af majs
Dine miner er fyldt med guld
Hejrer flyver i himlen
Og de grønne papegøjer!
- Og andre... - Halløj.
Sig til din idiotiske mand, at han skal holde kæft,
og find noget grillstegt kød.
Jeg vil have en taquito.
Ja, bedstemor.
Jeg tænker hele tiden på, hvordan dine forældre snakker.
Og den fede mariachi-spiller!
Din bror Rufino flirtede hele tiden med mig.
Dine søstre behandler mig som prinsessen af Monaco.
Nu kan du se, at ikke alle er lige så heldige som os.
Ved du, hvem der er den heldigste i hele verden?
Hvem, min kære?
Det er du.
- Vil du have det? - Ja tak.
Stille.
Væk ikke børnene. Skynd dig.
Derovre.
Nu sker det.
Kom så.
Stille.
- Pancho! - Hvad?
Nogen udspionerer os!
Røvhuller.
Løb!
Røvhuller.
De ændrer sig aldrig.
Skrid ad helvedes til.
Hvad skete der, Pancho?
Hvem var det? Åh nej.
Du godeste.
Det var mine nevøer. Det var mørkt.
- Okay. - Bare rolig.
Hvor var vi?
Jeg vil mærke dine muskler.
- De her muskler. - Åh ja!
Det er godt.
- Vær stille, Pancho. - Okay.
Far, ved du, hvad Moctezumas hævn er?
Det er, hvad gringoer får, når de besøger Mexico.
Hvorfor?
Jeg er ikke gringo, men jeg har fået det.
Også mig.
Åh, mand. Skynd jer!
Kom så.
Jeg har det også.
Hvis det er en pige, skal hun hedde Socorro som sin faster.
Hvis det er en dreng, Jacinto.
Hvad er det her?
Livet er uretfærdigt.
Hvorfor siger du det?
Hvorfor er Panchos liv så godt,
når vi har det så svært hver eneste dag?
Hvad mon Panchos kone tænker om os?
At vi er afskum uden klasse eller manerer.
Og hun har ret.
Det er sandt.
At dømme ud fra deres bil, hans ur og deres tøj, har de masser af penge.
Forestil jer det palads, som de lever i.
Og smykkerne på den snerpede kælling.
Øreringene, uret, halskæden og armbåndet.
Jeg kender de mærker,
og hun gik med smykker til en værdi af 100.000 pesos.
Og hendes duft af fransk parfume.
Er det sandt?
Det gør dem ikke mindre uanstændige eller usømmelige.
Jacinto... Undskyld, jeg mener Jacinta.
Hvor mange penge har Pancho?
Et estimat.
Det ved jeg ikke. Men meget.
En million dollars, måske.
Vær ikke dum!
Hvis han havde en million dollars,
hvorfor kommer han så til vores by, som er fuld af røvere?
- Slå mig ikke. - Pyt med, hvor mange penge han har.
Vi må bare sørge for at få fingre i nogle af pengene.
Ja.
- Skål! - Skål, brormand!
Se.
Onkel Ambrosio!
Godt at se Dem. Hvordan går det?
Godt, min søn.
Her er min kone, Mari, og mine børn.
Goddag.
Goddag, fader Ambrosio.
Smukke børn.
Jeg håber, de er døbt.
Det er de.
Toni skal snart til sin første kommunion.
Det er sandt, far.
Sikke et dejligt smil.
Du besluttede dig altså for at komme.
Det glæder mig, fordi alle de års fravær har dømt dig til Skærsilden,
og var du ikke kommet til begravelsen, var du røget i Helvede.
Jeg ville ikke gå glip af den. Han var som en far for mig.
Ville du ikke gå glip af den? Jaså.
Du er kommet til Prosperidad, fordi du er grådig efter testamentet.
Vi tales ved senere.
Vi må skynde os med begravelsen,
før lugten tiltrækker alle gribbene.
- Skal vi? - Ja.
Vær klar til at bære.
- Bære? - Hvad?
Den jakke...
- Goddag, alle sammen. - Godmorgen.
Skide bøsse.
Klar?
Må Gud være hans sjæl nådig. Lad os gå.
Herren har samlet os i dag for at sige farvel til en stor mand.
Vores kære far og bedstefar, Francisco Reyes, har endelig fået fred
og er steget til Himmels for at være hos Gud.
Men hans minde vil leve i vores hjerter i al evighed.
En retskaffen, gavmild, hårdtarbejdende og ærlig mand.
En god ægtemand, og en endnu bedre far og bedstefar.
Må hans eftermæle være et lys for os alle.
En ledestjerne...
Kom så, Ambrosio.
Hold kæft med det pis og skynd dig.
Din far var altid et jammerligt brokkehoved.
Så skynd dig, fordi det er ved at blive varmt.
Undskyld, mor. Lad os alle bede.
Hil dig, Maria, fuld af nåde! Herren er med dig!
Kom så, skat.
For pokker da.
En ulykke kommer sjældent alene.
Det sidste, vi havde brug for, var ham og hans skøge.
Jeg skal nok give ham tørt på.
Tag det roligt, Rosendo!
Francisco var også hans far.
Lav ikke et optrin til hans begravelse.
Mor. Gudsøn.
Hvordan går det?
Undskyld mig.
Undskyld, jeg først kommer nu.
I kan tro, at jeg blev ulykkelig, da jeg modtog nyheden.
Jeg græd så meget.
Jeg vil ikke høre dine løgne, din skamløse køter.
Din far var syg i lang tid, og det er tre dage siden, han døde,
men du besøgte ham aldrig eller kom for at udvise respekt.
Hold op med at være så hyklerisk.
Jeg har brug for, at du, din skøge, og din tumpede søn
begynder at bede sammen med os andre,
så vi kan afslutte det her pis og tage hen og læse testamentet.
Ja, mor. Undskyld.
Undskyld, bedstemor. Jeg var ked af det, da jeg hørte om bedstefars død.
Fjern dig fra mit åsyn, din hæmoride!
Lad os fortsætte. Fadervor, du som er i himlene...
Goddag, alle sammen.
Goddag.
I overensstemmelse med hr. Franciscos testamente
vil jeg nu læse hans testamente.
I byen Prosperidad i kommunen af samme navn
står Hr. Francisco Reyes Vagas foran mig.
Han erklærer, at han er født i Mexico,
han er minearbejder,
og han bor i kommunen,
hvor han blev født d. 21. april 1897.
Han er mentalt tilregnelig,
og han forventer, at I har fulgt hans sidste ønske
om at samle hele hans familie til denne alvorlige begivenhed,
hvor han vil erklære det følgende.
Til sine oldebørn, tipoldebørn og deres efterkommere,
hvis navne han ikke kender,
efterlader han en 20-pesos-mønt til hver
med håb om, at hvis den investeres klogt,
vil de skabe deres egen vej i livet.
Røvhul!
Forsvind!
Ud!
Til sine kære børnebørn
Rosendito, Hilario,
Socorro,
Rufino,
Jacinto eller Jacinta, som hun foretrækker at blive kaldt,
Reginito og Bartola,
efterlader han sit æsel,
som ko, sin kalkun
og sine tre grise.
De må selv bestemme, hvordan dyrene skal fordeles.
Til sin svigerdatter Dolores García
som påskønnelse for en mindeværdig lidenskabelig nat
efterlader han sin dyrebare Vor Frue af Guadalupe-medalje.
Til sin søn Ambrosio,
der, som en god kristen og som Guds repræsentant på Jorden,
ikke tror på materielle ting, efterlader han et Fadervor
og tre Ave Maria'er.
Til helvede med dig, far.
Til sin søn Regino,
som var den eneste af hans børn, der fik succes i livet,
og som fik sit drømmejob
som en stjælende, korrupt, blodsugende politiker,
efterlader han sit brugte eksemplar af Håndbog i Moral.
Et af dem, som regeringen delte ud i byen.
- Lad os smutte. - Til sin søn Rosendo...
Kom så.
...som blandt trillingerne
var den eneste, der fulgte i hans fodspor og blev minearbejder,
efterlader han sin hakke, hans skovl og hans vogn,
så han kan fortsætte med sin latterlige drøm om at finde
en guldåre i den gamle Esperanza-mine.
Til sin elskede partner igennem så mange år,
fru Pascuala Vargas Garcia,
efterlader han blot sin største taknemmelighed
og ønske om, at hendes tid på jorden ikke forlænges yderligere,
så hun snart kan slutte sig til ham.
Den forpulede Francisco Reyes!
Du var et forpulet røvhul til det sidste!
Jeg håber, at du rådner op i helvede, dit svin!
Men hvis han ikke efterlod noget til nogen af os,
hvem fanden får så huset og alle hans ting?
Jeg er ikke færdig endnu.
Slutteligt er det hans beslutning
at udnævne som sin universelle arving til resten af hans formue,
herunder huset, den gamle Esperanza-mine med alle dets tunneler og tilhørende land
og al indbo og løsøre
og alle de genstande, som han i løbet af sit liv
opbevarede i sit pengeskab,
og som jeg er udnævnt som formynder, eksekutor og forvalter over,
til sit barnebarn Francisco,
som var den eneste af hans efterkommere, hvis slid, indsats og pligtopfyldenhed...
Hvad fanden?
Undskyld mig, men jeg tror ikke på noget af det, som De har læst højt.
Far ville ikke have røvrendt os og efterladt alt til Pancho!
Han havde ikke hørt fra ham i over 20 år!
Jeg beklager, Rosendo.
Det var hans sidste vilje.
Skyd ikke budbringeren.
Hør her, møgsvin!
Lad hr. Toribo være i fred!
Vi, der kender det røvhul til Francisco, ved, at testamentet garanteret er sandt.
- Selvfølgelig. - Han røvrendte os altid.
Alt, hvad vi kan gøre, er at håbe, at Panchito forbarmer sig over os
og deler sin arv med resten af os.
- Flere bønner? - Nej, Lola.
De her bønner fra bistandskontoret er nok harske og har snudebiller.
Jeg får altid luft i maven.
Må jeg bede om noget? Jeg kan godt lide de småkravl.
Må jeg få noget?
Vi har desværre ikke mere tilbage.
Bedstemor spiste alle resterne i går aftes.
Efterlod I ikke noget til Pancho og hans familie?
Blev de ikke inviteret til at spise med?
Jo, men siden de kom tilbage har de været på deres værelse.
Hvad kan vi give dem? Harske bistandsbønner?
Tørre tortillaer?
Forestil dig din svigerdatters ansigt.
Vi kunne slagte en kylling eller en gris?
Er du tosset?
Det er mine dyr!
Jeg gemmer dem til min kones 15-årsfødselsdag.
Forbandet være den her elendighed!
Hvor meget værre kan det blive?
Vær ikke sådan et tudefjæs!
Opfør dig som en mand!
I mange år har vi spist, hvad vi kan, hvornår vi kan,
og du har aldrig klynket som en kælling.
Ja, men jeg havde håbet, at far ville efterlade os noget af værdi,
der ville ændre vores liv.
Hørte De ikke, at det gamle røvhul havde et pengeskab?
Det er sandt. Jeg hørte ham nævne et pengeskab.
Det hørte jeg også.
Hvad er der i pengeskabet?
Noget værdifuldt.
Hvem fanden ved det?
Sikkert gamle dokumenter og fotografier.
Intet af værdi, fordi jeg er sikker på, at det gamle røvhul brugte alle sine penge
på luddere og sprut!
Som sagt: Hvor meget værre kan det blive?
Må jeg komme ind?
- Kom ind, min søn. - Undskyld mig.
- Hvor er børnene? - De sover.
De fik hedeslag efter optoget.
Jeg beklager, men der er ikke mere mad, men Bartola kan hente tamales.
Bare rolig, mor.
Vi er stadig mætte fra festen.
Vi har det ikke så godt, vel, Mari?
Er du sikker, min søn?
Fru Panchas laver de bedste grønne chili-tamales!
- Og vi kan få kredit. - Nej tak, far.
Vi kom bare for at sige,
at efter megen diskussion forstår vi godt, hvordan I har det.
Vi synes, bedstefar var uretfærdig, da han fordelte sit dødsbo.
- Det var uretfærdigt. - Fald til ro.
Selvom jeg fik huset, minen og jorden, vil intet ændre sig for jer.
Hvad sagde jeg?
Pancho er den bedste søn i verden!
Brayan, Dudinka!
Bed hr. Pancracio om at sende et svin og noget tequila for at fejre det.
Hilario, hent dit band! Vi har brug for musik!
- Lige nu! - Sig, at jeg vil have lam!
Og noget flæskesvær, men uden hår.
Kom så!
Fran, jeg har det forfærdeligt.
Det er bare tømmermand.
Pas på!
Godmorgen!
Godmorgen.
- Godmorgen. Har I sovet godt? - Mere eller mindre.
Hvor er far og mine søskende?
De havde nogle ærinder.
De kommer senere og kører jer til byen.
Jeg laver en god morgenmad, som vil kurere jeres tømmermænd.
I har det nok dårligt.
Jeg har lavet noget stærkt suppe og chilaquiles med tre slags chili.
Undskyld, men jeg har det dårligt.
Spis hellere noget for at berolige maven.
Kan fruen ikke lide mexicansk mad?
Næsvise ildelugtende kælling.
Det er ikke derfor, bedstemor.
Hun kastede op hele natten efter aftensmaden i går.
Lad os lave hende noget te med epazote, pigæble...
Det er der ingen grund til, mor.
- Godmorgen, min søn. - Hej, far.
- Er du klar til at tage ind til byen? - Ja.
Undskyld ulejligheden, men kan jeg låne nogle penge,
så jeg kan betale fru Cata for morgenmad og frokost?
Panchito.
Må jeg få nogle pinge til hæmoridecreme og mine cigaretter?
Værsgo.
Tak.
Lad mig holde dem.
Nej.
Min søn, hold ind til siden et øjeblik.
- Her? - Ja, kom med mig.
Se, min søn.
Alt det her er nu dit.
Hvor langt rækker min jord?
- Kan du se huset? - Ja.
Din jord er herfra, hvor korset er, og helt hen til bjergene.
Hvorfor har I aldrig plantet afgrøder eller opdrættet kvæg?
Du har boet for længe i byen.
Alt, hvad der kan vokse her, er ukrudt og kaktus.
De eneste dyr er slanger, edderkopper og giftige skorpioner, ikke sandt?
Hvis du og mine brøde ikke var så dovne,
kunne I have udnyttet jorden og tjent penge.
Det hele er, som da jeg tog afsted.
Nej, Pancho.
Vi har ikke bare dovnet den, vel, Rosendito?
Vi arbejder fra solopgang til solnedgang hver dag.
Vi har en overraskelse for at bevise det.
Husker du den gamle mine?
Jeg vil aldrig glemme Refugio-tunnelen.
Jeg tilbragte hele min barndom her og hjalp bedstefar.
Han tog dig med herud hver lørdag.
Nu er det din.
Vi er kommet her hver tredje dag.
Vi har foretaget landmålinger, ryddet op og lagt planer.
Åbn porten, min søn.
I lang tid
har bedstefar Francisco, Rosendito og jeg lagt planer for at åbne minen igen.
Tro det eller ej,
men jeg er sikker på, at verdens største guldåre gemmer sig her.
- Ikke sandt, Rosendito? - Du sagde det, far!
Glem de gamle drømme.
Ifølge bedstefar, som vidste mere end nogen anden,
har der ikke været guld i årevis.
Nej, min søn!
Selv de skide gringoer og canadierne har set nærmere på minen.
Som en flok blonde gribbe.
Ligesom dig, Pancho.
Hvad snakker du om?
Så længe jeg kan huske, har du klynget dig til den her fantasi.
Og se! Takket være jeres dovenhed er intet forandret 20 år senere.
Fordi jeg har brug for en partner og penge for at få gang i minedriften.
Men nu, hvor du er er rig, og du er her, kan vi endelig gøre det!
Hør her, far. Misforstå mig ej,
men jeg kom kun i et par dage på grund af begravelsen og testamentet.
Jeg må hellere skynde mig, hvis jeg skal have styr på det hele.
Vi må hellere køre ind til byen, så jeg kan se notarius og min gudfar.
Kom.
Lov mig, at du vil tænke på det med minen.
Vi kan blive multimillionærer.
Jeg lover at tænke over det.
Kom, lad os køre.
BIENESTAR BANK
Ønsk mig held og lykke. Vi ses på værtshuset senere.
Lad ikke det røvhul til Regino køre om hjørner med dig.
Han er ekspert i bestikkelse og rævekager.
Pas på. Hold øje med din pung.
- Vi ses senere. - Okay.
Før vi køber Reyes-ejendommen, må vi sikre os, at der er noget guld der.
Ja, Alex. Vi må være forsigtige med borgmesteren.
Jeg kunne se med det samme, at hr. Reyes er tyvagtig og grådig.
Sikke et røvhul.
Og indbegrebet af en åleglat bønnegnasker.
Goddag.
Hvor er hr. Reyes kontor?
- Derinde. - Tak.
- Goddag. - Goddag.
Goddag.
Jeg vil gerne se hr. Reyes.
Venter han Dem?
Desværre nej. Men jeg er hans nevø, og jeg havde håbet på, han ville se mig.
Er du borgmesterens slægtning fra hovedstaden?
Ham, der arvede hr. Francisco?
Francisco Reyes.
Jeg kan se, at nyheder spredes hurtigt her i byen.
Du godeste.
Borgmesteren har desværre meget travlt.
Men siden det er Dem, spørger jeg kommandant Reyes.
Han holder styr på hans aftaler.
Det sætter jeg stor pris på.
Tusind tak.
Hvad så, Reginito?
Kan du ikke huske mig?
Jeg er din fætter Pancho!
Vi fik desværre ikke snakket sammen i går.
Hvad så, Pancho?
Kom du bare tilbage for at få arven?
Vær ikke så fjollet.
Reginito, tror du, at jeg må få lov til at se min gudfar?
Du skal ikke kalde mig Reginito.
Det er kommandant Reyes.
Borgmesteren kan ikke se dig, når du ikke har en aftale.
Okay. Vil du sige, jeg er her for at se, hvordan det går med skødet til huset?
Umuligt.
Jeg tjekker hans kalender og finder en tid i næste uge.
Sæt dig ned imens. Jeg har meget arbejde at se til.
Mange tak.
Æblet falder ikke langt fra stammen.
Tag den her, mens du venter.
Det kommer til at tage lang tid.
Tak, smukke. Mange tak for din hjælp med gringoerne.
Jeg kommer i aften til min engelsktime.
Farvel, min skat.
Min elskede gudsøn! Jeg er så glad for at se dig.
I lige måde.
Hvorfor sidder du her?
Jeg havde håbet på at se Dem.
Er det godt at være tilbage i byen?
Ja, De ved, hvordan Prosperidad er.
Sagde det her røvhul, at du ikke kunne se mig?
Nej, slet ikke.
Jeg har kun har et par dage til at får styr på huset og min arv.
Hør her, Reginito!
Pancho er som en søn, og han må altid gerne gå lige ind.
Er du med?
Selvfølgelig, far!
Du må ikke kalde mig far her! De vil beskylde mig for nepotisme.
Gå væk og find på noget at lave.
Ingen må forstyrre mig. Jeg vil tale med min gudsøn.
- Kom med indenfor. - Vi ses, kommandant.
Han kunne ikke være mere korrupt!
Han mødes kun med skide gringoer og rige fyre med de rette forbindelser!
Sæt dig ned.
Tak.
Hvad har du lavet i al den tid?
Hvad kan jeg sige?
Da jeg først kom til Mexico City, var det svært.
Storbyfolk kan være helt forfærdelige.
De behandlede mig som skidt.
Men det gik fremad, da jeg dimitterede og fik et godt job.
Jeg blev gift og fik to vidunderlige børn.
Og nu er jeg tilbage her i Prosperidad.
Jeg kan se, at De har skiftet politisk parti.
Åh, sønnike.
Tiderne har ændret sig.
PRI tjener ikke landet længere.
Det blev ødelagt af korruption og straffrihed.
PAN er ligesådan, bortset fra at de er gudfrygtige hyklere.
Og i dag i vores præsidents hænder
gennemgår landet dets fjerde transformation.
Det er bedre end nogensinde før!
Og han har magisk stoppet al korruption og straffrihed.
Men du er her nok på grund af arven fra din bedstefar.
For at være ærlig havde jeg håbet på, at De kan hjælpe mig med skødet til huset
og med at få tingene fra notarius.
Tænk ikke mere på det. Jeg vil gerne hjælpe dig.
Tusind tak.
Men før du kan tage ejerskab og få dit navn på papirerne,
skal udestående regninger og afdrag på huslånet betales.
Hvor meget snakker vi om?
Det inkluderer ikke renter eller bøder for at betale sent.
Din familie har ikke betalt regninger eller ejendomsskat i årevis.
Er det meget?
Det er vist mere end værdien af huset og jorden.
Kan vi finde en anden løsning?
Francisco, for fanden!
Jeg har lige sagt, at præsidenten har stoppet al korruption!
Se selv.
HÅNDBOG I MORAL
Og glem bare skuespillet. Du er tydeligvis millionær.
Men okay.
Du har altid været min yndlingsnevø.
Derfor vil jeg hjælpe dig.
Er det sandt?
Hvordan?
Jeg giver dig to valg.
Sig frem.
Den ene mulighed er, at du betaler gælden med det samme,
og så stryger vi renterne og gebyrerne.
Og den anden mulighed?
- Sælg ejendommen til mig. - Det hele?
- Huset, minen og jorden? - Det hele.
Hvad ville der ske med min familie?
Jeg vil lade dem blive boende, i det mindste indtil min mor dør.
Bagefter må de parasitter, som du kalder din familie,
selv finde på noget andet.
Tilgiv mig, men det kan jeg ikke gøre imod dem.
Tænk over det. Det er al den hjælp, jeg kan tilbyde.
Jeg er meget interesseret i at købe ejendommen.
Lad mig tænke over det. Det er som pest eller kolera.
Tænk over det.
Men ikke i lang tid. Renterne stiger og stiger.
Undskyld mig, som du kan se,
har landet brug for mig, og folket venter.
Jeg er med.
Se.
Wow.
Se kjolen her! Er den ikke smuk?
- Vil hun have noget imod, jeg tager den? - Det opdager hun ikke. Hun har så mange
Svigermor!
Se!
Her er hendes smykker!
Hold op med at stjæle! Læg alting tilbage! Hvor vover I at stjæle fra mig?
Også dig, din beskidte luder.
Pis af, din lede fisse!
Hvad kaldte du mig?
ØRNEN OG SLANGEN VÆRTSHUS
- Skål, makker. - Skål.
Cástulo, hent øl til os alle! Pancho betaler!
- Hey! - Kom her, min søn.
Betaler De deres regning? Den er på over 3.000 pesos allerede.
Ja, selvfølgelig.
Kom, hent en stol.
Hør, venner. Det her er min søn Francisco, som jeg har fortalt jer om.
Den bedste og klogeste i familie Reyes.
- Tak. Goddag. - Kan I huske ham?
Ja, vi mødtes på Reginos kontor.
Ja, det var Dem.
Jeg vidste ikke, det var Pancho. Velkommen tilbage.
Hvordan gik det med et røvhul til Regino?
Det ved jeg ikke.
Det viste sig, at ejendommen har en stor gæld,
og at jeg ikke kan overtage den, før gælden er betalt.
Det er Reginos typiske pis.
Du skulle have betalt det for at lukke kæften på ham.
Men det er problemet.
Du har ikke betalt i så mange år...
Det snakker vi om senere.
Jeg var ved at fortælle mine venner,
at du vil låne mig penge, så vi kan åbne Esperanza-minen igen.
Jeg hørte ham sige det. Det sværger jeg.
Tillykke, Pancho.
Jeg håber, at du får den fars drøm til at gå i opfyldelse.
Helt ærligt, Rosendo, så er du heldig med at have sådan en god søn.
Han er ikke bare god, men han er rig som bare fanden!
Og uden tvivl den bedste af alle mine børn.
I en by ved et bord i et værtshus
sidder seks til otte mænd...
Så går det løs!
Kom så, sønnike. Giv din svoger drikkepenge.
Og betal bandet for at synge nogle sange.
Selvfølgelig, far.
Skål, folkens.
Skide Pancho!
Der er ingen dækning.
Skide landsby!
Skide tyvagtige kællinger!
De ved ikke, hvem de har lagt sig ud med! Kællinger!
Vent, indtil du ser pigerne på min svogers bordel.
- Hej, Florcita. - Halløj.
- Hvor er min svigersøn og pigen? - Ovenpå.
Jeg sætter pigerne på regningen. Betal chefen senere.
Okay.
Kom, skat. Jeg føler mig romantisk.
Hør her, piger.
Tag jer godt af min søn Pancho.
Sørg for, at han hygger sig.
Catrina, sørg for, at han er glad, fordi han betaler.
- Er det ikke rigtigt? - Jo, far.
Hej, Pancho.
Hvem af os kan du lide?
Eller foretrækker du en menage a trois?
Nej tak, damer. Jeg venter bare på dem her.
Sid ned. Jeg giver noget tequila, mens vi venter.
Åh, Pancho. Sikke en lyseslukker.
Er du sikker på, du er en Reyes?
Ja, desværre.
Sæt dig ned.
Manuela, hent nogle øl!
Nej.
Hold op med at græde, skat.
Dine store, smukke øjne bliver opsvulmede.
Jeg er sikker på, at det var en misforståelse.
Ingen har kaldt mig noget så slemt før, Rufino.
Og Pancho tog tidligt afsted i morges,
og jeg tror, at han har glemt alt om os.
Drik lidt mere tequila.
Drik, og glem alt om Pancho.
Han har nok mødt en ekskæreste og har det sjovt.
Tror du, at Pancho ville være mig utro?
Jøsses.
Jeg ved ikke, om min bror stadig er en skørtejæger,
men da han var yngre,
gik den skiderik i seng med alle piger i byen.
Åh nej!
Hør.
Ingen af dem var så smukke som dig.
Ingen af dem havde små smukke øjne.
Ja.
Eller sådan en lækker krop.
Mener du det, Rufino?
Synes du, at jeg er smuk?
Smukkere end en engel.
Nej, ikke en engel.
Du er smukkere end Jomfru Maria.
Åh, Rufino.
Ja, jeg kan godt skaffe jer jobs i fornemme stripperklubber i byen.
Skide Jacinta!
Jeg sagde, at kunderne ikke må gå uden at betale først!
Hold op med at slå mig, Lupe!
Han sagde, at han skulle tisse, men kravlede ud ad vinduet!
Det pis tror jeg ikke på!
Du er en smagløs tøjte, der flirter med alle fyre herinde!
Tag den!
Stop!
Er du okay?
Hør her, Lupe.
Sådan skal du ikke behandle min bror!
Siger du det?
Den lille fine dengse har alligevel et par nødder!
- Jeg skal nok efterlade et varigt indtryk! - Kom bare an!
Sagde du, at du har nødder? Kom an!
Vis, hvad du kan.
Så er det nok, Guadalupe. Opfør dig ikke så barbarisk.
Pancho vil tro, at vi er en flok vilde dyr.
Se.
Skal jeg ikke hente lidt tequila, så du kan falde ned og tage en drink?
Okay?
Fint.
- Tak, bror. - Jeg beklager.
Hvis jeg ikke er hårde ved dem, overlever forretningen ikke.
Tænk ikke mere på det.
- Skål. - Skål.
Skål.
Det er nok.
Men hør her,
bare så vi er enige,
så synes jeg, at du skal betale for alkoholen og for pigerne.
Ja, selvfølgelig.
Hvad så, sønnike? Er alt okay?
Har du det sjovt?
Ja, far.
Sådan.
Det er godt, min søn.
Sådan.
Kom så, sønnike.
Lad os få din mor til at lave noget mad, så vi kan sove godt.
Jeg vil lige se til Mari og børnene. Jeg har ikke set dem hele dagen.
Opfør dig som en mand, ikke en kryster.
Ellers kommer man under tøflen.
Jeg kommer straks.
Okay, Pancho
Hvem er det?
Hvem andre end mig? Pancho, din mand.
- Åbn, María Elena. - Jeg er på vej.
Pancho!
- Hvorfor har du en kæp? - Vi må tage herfra snarest muligt.
Det har været en frygtelig dag.
Jeg hader din familie mere og mere.
Hvad er der i vejen, min skat?
Din mor forgiftede mig med noget urtete, og jeg har sovet hele dagen.
Og dine søstre kom for at se, hvad de kunne stjæle.
De rørte ved mit tøj og mine smykker, og jeg blev så vred,
at jeg kom i nærkamp med den luder til Gloria.
- Hvad gjorde du? - Pancho!
Der er sket noget andet, men det skal børnene ikke høre.
Hvad skete der?
Din bror Rufino kom herind og forsøgte at tvinge mig til sex.
Skat, jeg tror, at du drikker for meget.
- Nej. - Jo, jeg gør.
Du drikker for meget.
Min familie er måske ikke så høflige,
men at stjæle fra dig, forgifte dig og tvinge dig til sex?
Det ville de ikke gøre.
Nej, far! Mor har ret.
Vores fætre stjal og ødelagde vores iPads.
Det er sandt! De skarnsunger skar hovedet af min Barbie!
Og se.
De ødelagde min bamse.
Du godeste. Det er ikke så godt.
Jeg vil snakke med dem.
Det her er aldeles uacceptabelt.
Min familie er træt af jer.
De er bange.
Tror du virkelig, at vi vil gøre din familie fortræd?
Vi er så glade for, at I er her.
Ikke sandt?
Ja, selvfølgelig.
Det ved jeg godt. Men jeg tror på Mari og børnene.
Det er muligvis et kultursammenstød.
Din kone og dine børn er rige og forkælede og er ikke vant til livet på landet.
Undskyld mig?
Jeg er ked af at være så ligefrem, men din kone har et problem med alkohol.
Hun har drukket, siden hun ankom.
Jeg har været gift med hende i 15 år.
I al den tid har hun ikke drukket.
Og når jeg har ordnet det sidste med notarius,
forhåbentlig i morgen, tager jeg tilbage til byen, okay?
Hr. Panchito, det her er så akavet,
men før du tager tilbage, må jeg bede dig om en tjeneste.
Hvad?
Hilario og jeg håber på, at du og fru Mari vil være gudfar og gudmor til vores barn.
Er du tosset, Pánfila?
Pancho skal være gudfar til mine tvillinger.
I er begge to skideskøre.
Jeg talte med onkel Ambrosio,
og jeg har reserveret kirken, så Pancho kan døbe mine børn.
Kællinger! Tal ikke til min kone sådan.
Og Pancho har sagt ja til at producere mit album.
Lån mig penge til nogle køer.
Glem det! Lupe og jeg har brug for penge, så vi kan hyre flere piger til bordellet.
Han vil låne os penge til en lastbil og til en pistol, der virker.
Den virker ikke.
For fanden i helvede!
Hvis I ikke kan opføre jer civiliseret, kan I pisse af.
Tak, far.
I opfører jer som gribbe, der sværmer rundt om et ådsel.
Pancho skal kun hjælpe mig. Han vil hjælpe med at åbne minen.
Det har han allerede lovet.
- Far... - Forbandede Pancho.
Vær ikke en idiot.
Sig til alle, at de skal pisse af.
Hvis du var klog, ville du tage afsted i aften.
Hvis du ikke gør,
vil den her gruppe af blodsugere efterlade dig nøgen, idiot.
Lyt ikke til hende. Hun er senil.
Bedstemor Pascuala har ret. Jeg begik en fejl ved at komme tilbage.
Jeg rejser nu!
Vent!
Jeg sagde det jo, røvhuller!
Vi har forhåbentlig ikke slagtet gåsen, der lægger guldæg.
Vi er endelig hjemme igen.
Gudskelov.
Jeg troede, vi aldrig ville forlade den forbandede by!
Enig, skat. Vi tager aldrig tilbage til min frygtelige familie igen.
Ta-da!
Hvad så, Pancho? Hvorfor tog du så lang tid?
Du har vel ikke noget imod, at vi følte os hjemme og lavede frokost.
Gudskelov, at du kom sikkert hjem!
Se, Pancho.
Jeg sagde jo, at du aldrig kan slippe af med os.
Nej! Ikke sådan her!
- Fran. - Hvad? Nej!
Vågn op.
Der er en politibil udenfor. Jeg tør ikke gå ud.
- Se, hvem det er. - Okay.
Du godeste!
Hvad sker der? Hvad er alt det postyr?
Undskyld, vi forstyrrer så sent, men vi har virkelig brug for din hjælp!
Hvad er der sket?
De fangede den idiot til Rufino i at sælge stoffer på torvet,
og din fætter Reginito vil sende ham i fængsel.
Og det er hans sjette lovovertrædelse,
Den abe vil sende ham til statsfængslet.
Hvis han gør, kan ingen mængde guld få ham ud.
Lad mig tale med Reginito. Det stopper fandeme aldrig.
Gud velsigne dig!
- Jeg kommer straks. - Tusind tak.
Du er en god mand.
Godaften, kommandant.
Hvad så? Har dine forældre fortalt dig, hvad din bror har gjort?
Ja, det er derfor, jeg er her.
Kan vi få opklaret den her misforståelse?
Hør, Pancho. Din bror er mistænkt for meget alvorlige forbrydelser.
Jeg kan ikke lade ham gå for mindre end 10 stærke.
Bror! Du er sådan en god mand.
Betalt ham, hvad han beder om. Jeg betaler dig tilbage.
Jeg har kun tre stærke, så det er op til dig.
- Tag dem, eller lad være. - For fanden da, Pancho.
Du udnytter mig, fordi vi er i familie.
Lad ham komme ud.
Tak, bror.
Jeg mener det. Tusind tak. Du er en engel.
Jeg skal nok betale dig tilbage. Jeg giver dig det dobbelte!
Kom så, drenge!
PROSPERIDAD POLITI
Godmorgen, sovetryne. Hvorfor sov du så længe?
Hvad mener du?
I holdt mig vågne hele natten.
Vil du have morgenmad?
Æg? Chilaquiles?
Jeg vil ikke have noget. Og sig det her videre:
Jeg beder ikke jer om noget, og I skal ikke bede mig om noget.
Når jeg har fået styr på tingene med notarius,
rejser jeg og kommer aldrig igen, okay?
Godmorgen, min søn!
Hvad er der i vejen med ham?
Det er nok noget, han spiste.
Jeg ved, hvordan vi kan muntre ham op.
Kom, min søn.
Undskyld! Hvor pinligt. Jeg vidste ikke, du var her.
Jeg er næsten færdig.
Hør.
Vi er så taknemmelige for, hvad du gjorde i går.
Rufino og jeg vil gerne vise vores taknemmelighed.
Bare rolig, svigerinde. Han betaler mig nok tilbage en dag.
Hvorfor vente?
Rufino sendte mig med et forskud.
Du godeste.
Hvad synes du?
Ja, hvorfor ikke?
Kom her.
- Kom så. - Vent.
Ja.
Åh, ja!
Kom så.
Røvhuller.
- Pancho. - Hvad er der, skat?
Kan du ikke tage hen til notarius? Vi har ventet hele dagen.
Hvorhen præcis?
Det er snart mørkt. Vejen er farlig.
Kan du huske din ven Vaskebjørn og hans mænd?
- Jeg venter. - Okay.
Der er han.
Han er her.
- Pengeskabet er her! - Hjælp mig med bagagen, Lupita.
Pengeskabet er her!
Lupita.
Goddag, hr. Reyes.
Goddag. Jeg er glad for, at De endelig nåede frem.
Undskyld forsinkelsen.
Det er ærlig talt ikke så let at flytte rundt på det her monstrum.
- Ja, det er meget stort. - Ja.
- Har De ID? - Ja.
Lad os se.
Hvad skal vi gøre?
- Perfekt. - Tak.
Udover pengeskabet
skal jeg også give dig skødet til dig og et brev, din bedstefar efterlod.
Ja.
Hvor kan vi sætte os med papirarbejdet?
I kan sætte jer i stuen.
Nej tak. Under fire øjne. Denne vej.
Drenge, læs pengeskabet af!
Hold øje. Få dem til at stille pengeskabet i vores værelse. Vores bil er for lille.
- Vi finder på noget. - Okay.
Denne vej.
Mine herrer! Følg mig.
Denne vej.
Tak.
Flyt jer, børn.
Rufino, Hilario, Rosendo!
Hjælp dem.
Hvad mon der er i det store pengeskab?
Hvem ved? Men jeg har tænkt mig at finde ud af det.
Flyt dig, Cruz! Du hjælper ikke!
Vi kan måske binde det fast til taget af bilen?
- Tage ville brase sammen. - Nu kommer det.
Hvordan får vi det med os?
Pas på brædderne!
Det er lige på kanten.
Kom så!
Tak, drenge.
- Må jeg låne Deres kuglepen? - Ja.
- Her er mappen med alle papirerne. - Tak.
- Deres bedstefars brev. - Mange tak.
- Deres kuglepen. - Ja.
Jeg håber, at jeg må give et godt råd.
Min erfaring viser, at De bør være meget forsigtig.
Hvis De havde set, hvad jeg har set,
når familier slås over en arv, ville De tage mit råd.
- Mange tak. - Jeg vil lade Dem se på det i fred.
- Undskyld mig. - Ja?
- Undskyld mig. - Pas på.
Lupita, må vi få et øjeblik alene?
- Javel. - Har du brug for en hånd?
- Kom så, Pancho... - Undskyld mig. Tak.
De stopper aldrig.
Børn, luk skodderne. Ingen må kunne se ind.
Luk skodderne helt.
Ja, far.
"Kære Pancho, hvis du læser det her, er jeg nok død og brænder op i helvede.
Hvis den nar til Buendía har fulgt min instruktioner,
er hele mit bo dit.
På det her tidspunkt står du nok foran pengeskabet.
Her er instruktioner til, hvordan man åbner det.
Følg dem helt præcis,
og vær forberedt på det, som du snart skal se."
Hjælp mig.
Nu kommer det.
"Venstre, 42.
Højre, 84.
Venstre, 10."
Okay.
"Højre, 31."
En masse skrammel.
- Giv mig den. - Skrammel.
Bedstefars ben.
- Åh, du godeste. - Det lugter.
Frække gamle mand.
Giv mig den.
- Pancho. - Skrammel.
Bedstefar pistol.
Hvor mange har han dræbt?
- Lad os lægge den væk. - Ja.
Den tager jeg.
- Se, nogle ure. - Ure.
Hans gamle medaljer. Dem kan vi få penge for.
Ægte vintage.
Hørte du det, Mari?
For fanden da, bedstefar!
Jeg vidste, at han havde noget, men det her er uventet.
Mari!
- Wow! - Skynd dig.
Pancho!
Det er smukt.
Skide bedstefar!
Jeg har aldrig set noget bedre!
Hvor meget tror du, at det er værd?
Tyve millioner pesos bare for mønterne.
Hver guldbarre er 1,5 millioner værd. Vi er rige, Mari.
Ikke rige, Pancho. Vi er millionærer!
Du godeste!
Vi kan betale vores gæld og købe et hus og en bil.
- Vi kan ændre vores liv. - Ikke blot det, min skat.
Vi kan endelig ændre vores sociale status!
Hvad laver de?
De går agurk. Pengeskabet er fuldt af guld!
De lægger det tilbage i pengeskabet.
Er vi rige, far?
Ja, min søn! Vi er rige!
Prøv at tælle guldbarrerne.
Der er cirka 20.
Og nogle guldklumper. De vejer cirka et kg hver.
Og mønter! Mange mønter.
Er der nok mønter til os alle sammen?
Helt sikkert.
"Under alle omstændigheder, kære Pancho, siger jeg farvel og ønsker dig det bedste
og håber, at du fortsat vil ære Reyes-navnet.
Kærlig hilsen, bedstefar Francisco.
PS. Som tegn på din kærlighed og din hengivenhed
håber jeg, at du bygger mig et større mausoleum
end det, de byggede til Benito Juárez.
Vær forsigtig med dine slægtninge."
Læg det i pengeskabet. Jeg går ud og taler med dem.
Pancho kommer!
Opfør jer naturligt. Vent, indtil han selv fortæller os det.
Skynd dig, Socorro.
Hvad sker der?
Hvorfor ser I så alvorlige ud?
Ikke af nogen årsag. Vi snakkede bare sammen.
Vi var kede af, hvordan I havde opfattet alting.
Derfor ville vi sige undskyld, før I rejser.
- Ikke sand, folkens? - Ja.
Tilgiv os, Pancho.
Det skal I ikke tænke på. Tiden og afstanden læger alle sår.
Jeg kom for at sige, at vi rejser i morgen tidlig.
Bliv i et par dage mere.
Vi skal nok lade jer være i fred.
Jeg beklager, mor, men vi har besluttet os.
Tro mig. Jeg beklager, hvordan det gik.
Jeg skal hilse fra Mari og børnene og takke jer for jeres gæstfrihed.
Og oprigtigt tak for alt.
Jeg ønsker jer det bedste.
- Min søn... - Hey, Pancho.
Bare så min nysgerrighed ikke skal følge mig i graven,
hvad var der så i bedstefars pengeskab?
Det, som De troede, bedstemor.
Gamle breve, fotografier, underbukser, en brystholder og et par småting.
Bare rolig, jeg lader det stå åbent, så I kan kigge på indholdet.
Det lyder godt, min kære.
God tur hjem.
Tak, bedstemor.
- Gud velsigne dig. - Farvel.
- Farvel, børn! - Farvel.
Den hykleriske dengse!
Lige så smålig og elendig som sin bedstefar!
Okay, folkens.
Hvad nu? Skal vi bare sidde som idioter, men Pancho tager vores guld?
Nej!
Lad os vise ham, hvad rigtige Reyes er lavet af!
Ja!
Hr. Pancho! Kom nu!
Deres bil brænder!
Åbn!
- Åbn! - Jeg kommer!
- Hvad sker der? - Deres bil brænder.
- Hvad? - Jeg ved ikke, hvad der skete.
Bilen! Pancho!
Børn, kom her.
Så I noget?
Nej, jeg sov i laden.
Pludselig gik alle dyrene amok derinde.
Jeg kunne lugte røg og kom løbende udenfor.
Og jeg så bilen gå op i flammer.
Og så løb jeg hen og sagde det.
- Lyver du? - Nej.
Se mig i øjnene!
Jeg sværger, at jeg ikke lyver!
Forpulede røvhuller!
De kommer alle til at bøde for det! I fængsel med dem.
Mari, kig den vej. Jeg kigger inde i huset.
- Pas på. - Egoistiske røvhuller.
For fanden da!
Kom ud! Hvor er I?
Misundelige dovendidrikker!
- Der er ingen her, Pancho. - Der er ingen her!
De svin gemmer sig, og de er ude på noget.
- Skat, kom med mig. - Okay.
Lupita, bliv her og hold udkig. Ser du noget mærkeligt, så hent mig.
- Javel. - Så hurtigt du kan!
Jeg kommer snart tilbage. Vær ikke bange.
- Kom så. - Pas på.
At brænde hans bil var en god idé.
Her er, hvad jeg tror.
Hvorfor kidnapper vi ikke Panchos børn og forlanger skatten som løsesum?
Jeg kan se efter børnene.
Vær ikke dum, Ambrosio!
Hvis vi kidnapper mine børnebørn, ved de, at det er os.
Vi kom til dig, fordi du kender Bibelen, og den ting er fyldt med sindssyge idéer!
Vi kan forgifte dem, som profeten Elisa forgiftede sine sønner.
Eller stege dem over kul som Skt. Laurentius?
Vi kunne spørge Regino. Han har måske nogle idéer.
Er du tosset, Lola?
Hvis Regino finder ud af det med skatten, beholder han det hele.
Vi må beslutte os for noget i dag.
Med den formue kan Pancho købe 100 biler.
Hvordan får vi alt det her med tilbage til Mexico City?
Ikke nok med at det vejer et ton, men vi kan ikke tage det med i en bus.
Vi tager ikke bussen.
Vi må gemme skatten for de gribbe.
Okay. Hvad nu?
Vi tager ind til Prosperidad i morgen, køber en ny bil og henter guldet.
Og så tager vi hjem igen.
Hvor kan vi gemme det, uden at nogen ser det?
Mari...
Jeg har tænkt på alt.
Jeg tager den her.
Hvis mine slægtninge gør noget dumt, vil de fortryde det.
Som bedstefar Francisco ville have gjort,
skyder jeg dem en kugle for panden.
Kom så.
Lupita.
Lås døren. Åbn den ikke, før vi er tilbage.
- Javel. - Vær artige, børn.
Hør efter, hvad Lupita siger. Kom så.
Jeg lover, at vi aldrig vil komme tilbage til Prosperidad igen,
og vi skal aldrig se min frygtelige familie igen.
Vi kunne brænde deres fødder ligesom Cuauhtémoc gjorde.
Vi kunne slå dem ihjel og begrave dem bag ved huset.
- Slå dem ikke ihjel, far! - Spøg ikke med det, Rufino.
Vi har samme blod i årene.
Enhver der gør dem fortræd, får med mig at bestille.
Hvad skal vi så gøre?
I er alle sammen idioter.
Vi afgør det på den gamle måde, som de gjorde under revolutionen.
Vi er en del af de noble masser,
og der er flere af os end de snobbede røvhuller.
Vi går ind i Panchos værelse og tager pengeskabet.
Hvis han fanger os,
siger vi, at vi bare ville kigge på bedstefars billeder,
fordi vi savner ham så meget.
Hvad synes I?
Mor, De er en helgen.
Mor.
Der er præcis 27 skridt til den træstamme hen mod lygtepælen.
- Graver vi al guldet ned her? - Ja.
Siden min familie har mistet forstanden, er det bedst at fjerne fristelsen helt.
Hvis de satte ild til vores bil, er de i stand til alt.
Lad os gå.
- Er du okay? - Ja.
Er du okay?
Hvad er der sket her?
Han skød mig!
Hvad er der sket?
Lupe!
Han skød mig i armen!
Lupe?
Rejs dig op, Lupe.
Mor!
Han er død.
Morder!
Fanden tage dig, Pancho!
Du har dræbt min Lupe, dit forpulede svin.
Du har dræbt ham!
Morder!
- Pancho. - Hjælp ham.
Lupe!
Lad mig hjælpe dig, Socorro!
Alt skal nok gå, min skat.
PROSPERIDAD POLITI
Det skal nok gå, min skat!
Det skal nok gå!
Jeg beklager, Pancho. Du er i store problemer.
Du kan ikke købe dig ud af det her.
De brød ind i mit værelse! Jeg skød i selvforsvar.
Jeg har læst dine rettigheder op for dig,
og alt, hvad du siger, kan blive brugt imod dig.
Vi afhører dig snart.
Nej!
Et mere.
Det er nok. Lad mig prøve igen.
Kom så, far.
Kom så!
Giv mig den.
Det er umuligt at åbne.
Har I set, om det ikke er låst?
Det sagde jeg jo!
Er der en pistol mere derinde?
Eller en revolver?
Ingenting! For fanden da!
Jeg vidste, at Pancho var klogere end os andre.
Gud straffer os.
Det er vores straf for at være grådige.
En stor tragedie!
Hvis skatten ikke er der, hvor har Pancho så gemt den?
Hvem ved?
Og efter i går aftes siger han det aldrig.
Hvad nu?
Vi bør prøve at trøste Jacinto.
Jacinta, mener jeg.
De må være færdige med liget nu.
- Han bør ikke være alene. Hun, mener jeg. - Ja.
Eller dem?
Kom.
Okay.
Mor. Vi skal afsted til kirkegården.
Hvorfor skulle jeg tage med til det røvhuls begravelse?
Hans død er et lyspunkt, og jeg vil sige, at Pancho gjorde os en tjeneste
ved at slå den alfons ihjel.
Han var værre end gonorré.
- Pas børnene. - Okay.
Alt det her drama er ikke godt for dem.
Giv Jacinta et knus fra mig.
Ja, mor. Kom så.
Jeg sværger, at det var i selvforsvar.
Det tror jeg på.
Men desværre skal alle sager om mord altid i retten.
Hvor lang tid vil retssagen tage?
I den her by får vi først sagen for retten om seks til otte måneder.
Aha.
Hvor lang tid risikerer jeg at sidde inde?
Det kommer an på dommeren.
Ifølge min erfaring bliver det som minimum tre til fem år.
Tre til fem år?
Oveni kommer straffen for de andre, som du skød.
Ingen vil tro, at det var et uheld.
Fem år? Åh nej.
Hjælp mig ud herfra.
- Du ved, at jeg elsker dig. - Ja.
Der er i dette land heldigvis intet, som ikke kan løses med mange penge.
Hvor mange penge har bedstefar efterladt dig?
Inklusiv det, der er i pengeskabet.
Kender De til bedstefars skat?
Byen her har mange tyve, men ingen hemmeligheder.
Jeg ved, at det er en formue.
Tja...
Det er ærlig talt svært at sige.
Jeg fandt nogle guldklumper og nogle guldmønter.
Jeg vil sige, at det er cirka...
...tre eller fire...
...fem millioner højst.
Ikke mere?
Gudfar...
Det sværger jeg på.
Jeg tror på dig.
Din kone venter udenfor.
Få hende til at komme med guldet.
I mellemtiden vil se, hvad jeg kan gøre for dig.
Hele skatten?
Jeg troede, at præsidenten havde udryddet korruption.
Du fornærmer mig.
Det er ikke til mig!
Der er mange, som er ligeglade med transformationen af landet.
Tænk på alle dem, der skal bestikkes. Dommeren, ministeriet og rigsadvokaten.
Jeg skal måske låne flere penge for at få dig ud.
Tilgiv mig.
Jeg skal nok give Dem hele skatten,
men De må hjælpe mig ud af det her sted.
Godt så.
Få din kone til at hente den,
og jeg vil begynde at ringe rundt for at få dig ud herfra.
Mange tak.
Gud velsigne Dem.
Han er jeres nu.
For fanden da.
Jeg åbner porten.
Sådan.
Gør noget.
Sådan.
Pancho.
- Pancho. - Du har besøg.
Min elskede!
- Hvordan har du det? - Min elskede.
Jeg er bekymret og desperat.
Skal vi ikke få fat i en advokat?
Forestil dig den advokat, vi kan få i Prosperidad.
Hvad er planen ellers?
Jeg må give guldet til onkel Regino.
- Hvad? - Jeg ved det.
Men tænk nu, hvis han alligevel beholder dig her?
Jeg kan ikke blive i det her rottehul i de næste fem år.
Vi må tage chancen.
Jeg håber, at du har ret, fordi jeg kan ikke blive her så længe.
Det ved jeg.
- Hent skovlen. - Ja.
Og grav skatten op.
Men tag kun en af poserne.
Lad resten blive der. Og allervigtigst: Vær forsigtig med alle gribbene.
Pancho!
Ifølge reglerne må man ikke hviske. Hold op.
Og børnene?
De er udenfor med Lupita.
De ville ikke lukke dem ind. Der er ikke besøgstid.
Okay.
- Gør, hvad jeg sagde. - Ja.
Skynd dig, så bliver jeg måske løsladt i dag.
- Okay. - Ja.
Jeg elsker dig.
Det er en god plan.
- Okay. - Pas på.
- Skynd dig. - Okay, Pancho!
Hej.
Ved du, hvor mange år
mit forbryderiske barnebarn skal sidde inde?
Gamle kælling.
Hjælp mig, børn. Også dig, Lupita.
Vi skal hente nogle ting.
Brayan!
Kom her.
Hvad er der?
Hold øje med dem og se, hvad de laver.
Kom med mig.
...16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24,
25, 26, 27...
Mod lygtepælen.
Jeg håber, det er her.
Hjælp mig, Lupita. Tag hakken med.
Javel.
Børn, find noget og hjælp mig.
Ja, mor.
- Hvad leder vi efter? - Spørg ikke.
- Mor! - Hjælp mig nu bare.
Prøv med hakken.
Jeg prøver nu.
Sådan.
Jorden er virkelig hård.
Prøv med hakken.
- Igen? - Ja.
VI har brug for at løsne jorden.
Kom her, børn.
Fortsæt.
Hjælp mig med at finde noget.
Hvis vi finder det, får I hver en dollar.
Kom så!
Jorden er hård.
- Vent. - Fortsæt med at grave.
Det gælder også jer.
Madame har mistet forstanden, og hun graver huller overalt.
Jeg tror, at hun leder efter onkel Panchos skat.
Løb hen til kirkegården og sig det til din bedstefar.
Lad ingen andre høre dig!
- Skynd dig! - Ja, oldemor.
Onkel.
Vi kan alle lære noget af det, der er sket.
Herrens veje er uransagelige.
Ligesom Gud straffede Sodoma og Gommora, har Gud straffet jer for jeres grådighed.
Lad os alle bede.
Hil dig, Maria, fuld af nåde!
Herren er med dig! Velsignet er du iblandt kvinder...
Hey, Ambrosio. Hvor er mindetalen?
Til den alfons?
Hvem betaler, Rosendo?
I bør være taknemmelige for, at jeg kommer og beder sammen med jer.
Lupe!
Tag mig med dig!
Tøs.
Lad os bede, for fanden!
Hil dig, Maria, fuld af nåde...
De leder efter skatten. Tag tilbage.
Løb tilbage.
De leder efter skatten. Tag tilbage.
- Fadervor... - De leder efter skatten.
Skatten.
- Hvad er der, mor? - Skatten.
Hil dig, Maria, fuld af nåde! Velsignet er du iblandt kvinder...
Hvor er alle forsvundet hen?
Jeg undskylder på min families vegne, men Mari er ved at lede efter skatten,
og alle vil hen at se det.
Hvil i fred. Amen.
Min datter. Det var alt. Bliv hos din mand.
Jeg tager hjem til jer for at forhindre en ny tragedie.
- Onkel. - Gud velsigne dig.
- Vi ses, Jacinta. - Socorro!
- Gud se i nåde til os. - Piger!
Hjælp mig, Bartola.
Vent på os.
Vi kommer også.
Vi kommer snart tilbage, skat.
Du kender de røvhuller. Hvis jeg ikke skynder mig, tager de alt.
I korsets navn.
Vent på mig!
Hvad sker der, Mari?
Kan vi hjælpe med noget?
Åh, Rosendo.
Vi har begravet skatten her, men jeg kan ikke finde den!
Hvis vi ikke giver skatten til Regino, vil han ikke løslade Pancho.
Du godeste.
Hvorfor markerede I ikke stedet?
Det gjorde vi. Men jeg kan ikke finde det. Det var mørkt, og jeg kiggede ikke.
Alt så anderledes ud, og nu kan jeg ikke finde det.
Bare rolig.
Hvis vi alle hjælper til, finder vi snart skatten.
Kom så.
Hent skovle, hakker og trillebøre. Min svigerdatter har brug for hjælp!
- Ja, far. - Skynd jer!
Jeg hjælper til.
Hold en pause.
En, to, tre, fire, fem...
Mari.
Min elskede.
Hvorfor tog du så lang tid?
Det var et mareridt at finde skatten. I begyndelsen kunne vi ikke finde den.
Men så hjalp din familie os, så vi endelig fandt den.
Men nu er du her. Så er det snart overstået.
- Ja. - Lad os se.
Mari.
Hvor er guldet? Det her er sten.
Åh, Fran.
Tilgiv mig, men jeg har tænkt mig at bruge guldet.
På de ting, som jeg altid har drømt om. Huse, biler, smykker, yachter og tøj.
Gør ikke det her imod mig!
Tilgiv mig, men sådan en mulighed her får man kun én gang i sit liv,
og det her er min chance.
Farvel.
Nej, Mari.
Gør ikke det her imod mig.
- Farvel. - Gør ikke det her!
Mari! Nej!
Nej!
Det lød som et mareridt med alle de skrig.
Det var ingenting.
Er det nyt fra min kone eller mine slægtninge?
Nej, intet nyt.
Tak.
Hvad sker der? Hvorfor alt det postyr?
Har De ikke hørt det?
Rosendos søn har begravet en stor skat på ejendommen.
- Den, som først finder den, får halvdelen. - Og hvis man finder den og ikke siger det?
Så beholder man det hele.
- Lad os grave. - Kom.
Lad os se, hvem der finder den.
Okay.
- Grav længere ned. - Hvad fanden?
Er din arm ikke såret?
Grav så!
- Kom så. - Giv mig den der.
Hvad så?
Har I fundet noget?
Ingenting, Rosendo.
Med alle dem, der graver nye huller, finder vi den måske aldrig.
- Stedet er uigenkendeligt. - Bare rolig.
Vi kender alle her. Det er ærlige mennesker.
Og vi stopper ikke, før skatten er fundet.
Min kære Mari. Her er mad og vand.
Tænk, hvis vi ikke finder den, og Pancho skal sidde i fængsel i fem år?
Du godeste. Han må være desperat.
Jeg finder stedet lige nu.
Lige nu!
Er der nyt fra min kone?
Intet nyt.
Min far er sur over forsinkelsen.
Hvorfor tager hun så lang tid?
Ifølge rygter, kan ingen finde skatten.
De kan ikke finde den.
Luk mig ud, så jeg selv kan finde den.
Er du skør? Tænk, hvis du ikke kommer tilbage.
Aldrig i livet!
Spørg min gudfar.
Det har jeg gjort, og han sagde,
at hvis skatten ikke dukker op i løbet af 24 timer,
ryger du i statsfængslet.
Nu er du advaret.
For fanden da også!
Hvad kan der være sket?
Her er der noget!
Lad os se.
Tag det herhen.
Det er Fulgencios kranium.
Se.
Hvordan ved De det? Det kan være hvem som helst.
Hvad med det her?
Det var der, din far skød ham i hovedet.
Det lugter stadig af ham.
Hvem var Fulgencio?
Hvorfor skød far ham?
Han var min kæreste,
og en dag opdagede din far os, så han skød ham otte gange,
men det her gjorde det af med ham.
Hvor skal du hen?
Det her er vanvittigt.
Vi gravede ikke så dybt.
Vi finder den ikke snart. Måske aldrig.
Jeg bør se Pancho og fortælle ham om situationen.
Han har måske en idé.
Bare rolig.
Jeg sværger på Reyes-navnet,
at jeg bliver ved med at gave, indtil jeg finder skatten.
Kom, børn.
Kom så.
Min kære.
Vågn op! Vi er først lige begyndt!
Kom så, Rufino, Hilario, Socorro og Jacinta!
Også dig, Bartola! I gang med arbejdet!
Vi er udmattede, far.
Hvad skal jeg dog gøre?
Jeg kan ikke blive hos din familie. De er så frygtelige, Pancho.
Tag hjem sammen med børnene.
Jeg kan ikke efterlade dig her.
Hvis du tager hjem, har vi flere muligheder.
Vi kan tage et lån, eller sælge noget eller hyre en god advokat.
Og du skal fortælle hr. Jaime, hvad der foregår her.
Det ville være frygteligt, hvis jeg blev fyret.
Jeg kan ikke bare forlade dig.
Børnene vil hade at tage hjem uden deres far.
Okay, børn.
Hvad vil I helst?
Vil I tage hjem med Lupita og mor?
Eller vil I vente på min løsladelse hos jeres bedsteforældre.
Jeg vil hjem i dag.
Jeg vil ikke blive i den her rådne by.
- Se. - Træd tilbage, Pancho
Jeg vil lade jer sige farvel.
Så er et nok.
Glem ikke, hvor meget jeg elsker jer.
Glem det aldrig.
Jeg skal nok huske det.
Farvel.
Farvel, min skat.
Farvel.
Sig farvel til jeres far.
- Sig farvel. - Farvel.
- Farvel, far. - Kom så.
Farvel, hr. Rosendo og fru Dolores. Hils alle mange gange.
Forlad aldrig min Pancho.
Bare rolig.
Kom, Lupita.
Jeg beklager at sige det her,
men jeg bliver.
Rosendito friede, og jeg sagde ja!
Har du overvejet det grundigt?
Selvfølgelig.
Så er vi snart i familie?
- Tillykke. - Tak, svigerinde.
Vi sender snart en invitation til brylluppet.
- Kom godt hjem - Farvel, Cati.
Farvel.
Farvel, Toni. Kom og besøg os? Vær god ved din mor.
Kom så, børn.
Kom så.
Gå ind i bussen.
- Farvel. - Hey, mor.
- Er Lupita vores tante nu? - Er hun det, mor?
Det må I ikke spøge med. I må ikke sige det til nogen.
Gud velsigne jer!
Jeg er virkelig ked af, at du er i den her situation.
Jeg talte med dommeren. Og han sagde uden penge, ingen hjælpe.
Jeg har siddet her i ti dage!
Min familie leder stadigvæk efter skatten.
Luk mig ud. Jeg ved, hvor den er.
Jeg ville ønske, at jeg kunne!
Men det går ikke længere.
Hvis dommeren finder ud af, at min slægtning har fået særbehandling,
er det enden på os begge.
Kom nu.
Sig Deres pris.
Alt.
Løslad mig.
Er du sikker, Pancho.
Alt.
Jeg ville sælge min sjæl til djævlen for at komme ud herfra.
Betjent.
Send notarius ind.
Sig, at han skal komme med kontrakterne.
Se!
Onkel Pancho er her!
De har løsladt ham!
Bedstemor! Bedstefar!
De har løsladt onkel Pancho!
Pancho Francisco Reyes!
Det er så godt at se dig ude!
Du er kun skind og ben!
- Kan jeg lave noget mad til dig? - Nej tak.
Hvorfor er du ikke tilbage i byen?
Hør her. Jeg er flyttet ind hos Rosendito.
Vi er forlovet, og jeg venter mig.
Gud skaber dem, og djævlen sætter dem sammen.
Hvad så, Pancho?
Tabte du sæben i fængslet?
Eller undgik du at vanære familien?
Forbandede bedstemor.
Okay, din skide dengse.
Kom så.
Børn, tag tøj på.
Hent skovle og økser. Lad os hjælpe Pancho!
...23, 24, 25, 26, 27.
Se!
Mari havde ret. Det er det rigtige sted.
Tag jeres skovle og lad os hjælpe ham...
Jeg gør det selv.
Hvis vi alle begynder at grave, finder vi ikke skatten i det rod.
Må vi blive og holde dig med selskab?
Give moralsk opbakning.
Godaften, bedstemor.
Fandt Pancho skatten?
Intet endnu.
Guldet er nok forsvundet for evigt,
og det fjols lider af vrangforestillinger.
Sig ikke det, bedstemor. Han er meget fokuseret.
Om Gud vil, finder han det snart.
Pancho bør bare give op og tage hjem og lade os være i fred.
Vi havde det bedre uden ham.
De er altid så ondskabsfuld.
Frygter De ikke Gud?
I bør frygte Gud!
I stedet for at arbejde jer op som anstændige folk,
fedter I for ham i håbet om, at han giver jer en smule.
Kom så. Bønnerne tilbereder ikke sig selv.
"Kom så. Bønnerne tilbereder ikke sig selv."
Det er sent nu, min søn.
Gå i seng og sov. Start igen i morgen.
Nej, far.
Jeg går ikke, før jeg finder skatten.
Jeg tror, at jeg er tæt på.
Rigtig tæt på.
Okay, min søn.
Vi ses i morgen. Held og lykke.
Giv mig den.
...hvis han finder den.
En stor tragedie!
Vi vil bede for ham.
Stop med at grave, min søn!
Stop!
Vi kan ikke hjælpe ham længere.
Hil dig, Maria, fuld af nåde!
Velsignet er du iblandt kvinder, og velsignet er dit livs frugt...
Hellige Maria, Guds Moder! Bed for os syndere...
Herre, giv dem den evige hvile, og lad det evige lys lyse for dem.
Må Panchos sjæl og alle i Skærsilden hvile i fred.
- Amen. - Hey, Ambrosio.
Er det ikke lidt overdrevet at erklære ham død?
- Vores søn er i live. - Vi har da ikke erklæret ham død.
Ligesom Sankt Antonius har Pancho djævlen i ham.
Det er op til os at redde hans sjæl.
Lægen sagde, at der stadig er håb.
Dolores, det var 20 dage og nætter uden mad eller søvn,
hvor han gravede det forbandede hul.
Han lå der i ti dage mere som Simon Zelotes.
Tror du virkelig, at han vågner?
Hvad med et mirakel?
Du bør om nogen tro på dem.
Rosendo, vær ikke naiv.
Gud skænker mirakler til gode mennesker, og i den her familie
kan det måske tænkes, at et af børnene undgår Helvede.
Ti stille, ulykkesfugl.
Åh gud, så meget tragedie.
Hvorfor skete det for os?
Gud, hør vor bøn,
skænk os et mirakel.
Jeg tager afsted.
Jeg tager afsted og hjem til min familie.
Det er et mirakel!
- Et mirakel! - Ære være Gud.
Beskyt ham Jesus.
- Farvel, bror. - Gud velsigne dig.
Tak for alt. Du er en god mand.
Hils din familie.
Vi ses til brylluppet.
Undskyld, at jeg skuffede Dem og fru Mari.
Min søster kan være jeres nye hushjælp.
Bare rolig. Vi skal nok få styr på det.
Må Gud hjælpe dig og beskytte dig.
Fortæl Mari om miraklet. Så skifter hun måske mening.
"De mørke svaler vender tilbage..."
Pancho.
Hvis du kommer til byen og føler dig trist til mode, så ring.
Min sjælefrænde.
Held og lykke. Jeg håber, du kan genopbygge dit liv.
Pancho.
Tak, fordi du skaffede mig af med Lupe.
Det her er alt, hvad jeg kunne redde af dine ting.
Jeg elsker dig højt og jeg vil savne dig.
Hils min niece og min nevø.
Nu rejser jeg endelig, bedstemor.
Mon ikke De er glad for at slippe for overklassen.
Jeg har måske tabt kampen, men jeg har vundet krigen.
Og lad os for en enkelt dag holde fred, og giv mig et kys,
fordi vi ser nok aldrig hinanden igen.
Farvel, bedstemor.
Gud velsigne dig.
Vær ikke vred på os.
Kom snart tilbage.
Bare rolig, mor. Alt er tilgivet.
Farvel, far.
Jeg ønsker dig alt det bedste.
Jeg håber, at du vil tilgive mig en dag.
Hvad er der at tilgive?
Vi er velsignede over at have en søn som dig.
Jeg lover, at selv hvis det koster mig mit liv,
giver jeg ikke op, før jeg finder din skat.
Selv hvis det tager mig resten af mit liv.
Resten af mit liv!
Farvel, far.
Farvel, børn!
Farvel, børn.
Farvel!
Farvel.
Held og lykke.
Pancho.
Forfærdelig hjemve
Fylder mine tanker
Forbandede bedstefar.
Jeg vil altid spekulere på, om det her var med vilje,
eller om det var sort uheld, der ødelagde vores liv.
Men hvis jeg kender Dem ret,
var det her ikke et tilfælde.
Hvor De end er,
ved jeg, at De griner røven i laser, mens De ser vores liv falde fra hinanden.
For at ære Deres minde
på en endnu bedre måde end mausoleet, som De ønskede,
vil jeg gøre noget for at gøre Dem stolt.
Noget, De aldrig vil glemme, bedstefar.
Hvad er det her, Pancho?
Rejser du uden at sige farvel?
Det er på tide, at jeg rejser. Forhåbentlig for altid.
Fandt du noget?
Nej.
Sikke en skam.
Men jeg er glad for, at du stoppede med vanviddet.
Hør.
Her er en kopi af kontrakten, autoriseret af notarius, hvis du vil se.
Nej tak.
Men vær ikke for hård ved min familie.
Hvad tænker du om mig?
Pascuala er min mor.
Din far og jeg har samme blod i årene.,
og jeg elsker dine søskende.
- Vi ses, kommandant. - Farvel, Pancho!
Det er farvel nu. Pas på min familie.
Selvfølgelig.
De fattiges trivsel er regeringens prioritet.
Og vores familie er på den rigtige side af historien.
De er en del af de noble masser.
Lykke på rejsen.
Okay.
- Gudfar. - Ja.
Forstå mig ret,
men den her regering minder mig om den foregående.
Hør...
Den forkælede dengse.
Landet vil give ham en lærestreg.
Lad os besøge familien og smide dem ud af huset.
- Okay, far. - Kom.
Hej, far!
Frokosten er klar. Skal vi vente på jer? Eller bare spise?
Kom, min søn.
Fandt I noget?
Nej.
Hvis vi fortsætter med at grave, graver vi ned til Kina.
Kom så.
Pas på.
Dovne uduelige røvhuller.
- Far. - For fanden da også.
Godmorgen, mor.
Er der ikke mere tilbage?
De har i det mindste spist, fordi vi har intet tilbage til i morgen.
Hr. Rosendo, jeg kan lede efter kaktus til at spise.
Okay.
Fanden tage dig, Francisco Reyes!
Det er alt sammen din skyld.
Jeg håber, at du er ved at rådne op i helvede.
Jeg håber, at Pancho snart slutter sig til dig.
Så er det nok, mor.
Hvad nytter det at græde?
Hr. Rosendo, kom! Nu er vi for alvor på røven!
Kom så! Nu ender vi alle i helvede!
Politiet er her.
Det må være Regino, som vil smide os på gaden.
Mor, giv mig pistolen.
Forpulede svin.
Onkel Rosendo!
Overgiv jer uden protester!
Kom, børn. Lad os se det her røvhul i øjnene!
Overgiv jer uden protester!
Vi har en retskendelse til øjeblikkelig udsættelse.
Du er en idiot.
Du må slå os alle ihjel, før dit fjols af en far får vores hus.
Forlad ejendommen!
Ellers må jeg bruge andre metoder.
Lad mig gentage det!
Forlad ejendommen, ellers må jeg anvende magt.
Vær ikke dum, Rosendo!
Udsæt ikke din familie for fare.
Forlad huset med det samme,
ellers sender jeg politiet ind, så de kan rive huset ned.
- Op i røven med dig! - Åh nej.
POLITIET
Fremad!
Forbandede røvhuller.
Forpulede svin!
Giv slip på mig!
Ud herfra, røvhuller!
Røvhuller!
Fanden tage dig, skide Regino!
Jeg sværger på fars minde, at det her ikke er slut endnu.
Dig og den forræder til Pancho vil betale for det her.
Kom, min søn.
Alt det her er endelig dit.
Lad os komme i gang med arbejdet.
Ære være Gud!
Vi har fundet den skat, som borgmesteren ledte efter.
Den var lige under næsen på os.
Jeg siger det til hr. Reyes.
Hr. Reyes.
Gode nyheder.
Kom med mig.
Vi har fundet, hvad De ledte efter.
Mange tak!
Jeg vidste, at Panchos skat ville dukke op.
Deres nevø var tæt på at finde den.
Han var kun en halv meter fra den.
Nogle er født uheldige.
Enig.
- Jeg har endnu bedre nyheder. - Det kan ikke være bedre end det her.
Se, hvad din nevø var tæt på at finde.
En guldåre i Esperanza-minen.
Rosendo havde ret.
Det er helt sikkert en af de største årer nogensinde.
Ære være Gud.
Min kære Rosendo og Pancho!
Må Gud velsigne jer!
Gud velsigne jer!
Undskyld mig, borgmester. Jeg har også dårlige nyheder.
Hvad?
De har glemt den kontrakt, som De har med os.
Alt det her er vores.
Nej!
Jeg har ikke skrevet under på noget!
- Det her guld er mit. - Jeg beklager.
Jeg beklager, men sådan er loven.
- Nej. - De skrev under på kontrakten.
Jeg skaffer et påbud!
Det her guld er mit!
Det er mit! Alt sammen mit!
De skide mexicanere. Det er altid det samme pis.
Alex, ring efter en ambulance.
Borgmesteren har vist fået et hjerteanfald.
Hvor meget længere skal vi være låst inde her?
Vi har været her i to måneder.
Hvem ved, Lola?
Regino og Reginito har nok glemt os.
Vi skal måske være her i al evighed.
Hold op med at brokke dig.
Vi får i det mindste tre daglige måltider!
Kære slægtninge.
Tag jeres ting. I er frie.
- Ære være Gud. - Hey!
Hvorfor har din forpulede far beholdt os herinde så længe?
Udvis respekt overfor mig.
Tal ikke dårligt om min far.
Han ligger på hospitalet.
Jeg er midlertidig borgmester og bestemmer nu.
I må hellere skynde jer,
før jeg ændrer mening og giver jer to måneder mere.
Nej.
Og dig, Ambrosio? Hvor er præstekjolen?
Jeg hørte Guds stemme igen, ligesom da jeg var barn.
Han sagde: "Den katolske kirke er i ruiner."
Bibelen har altid haft svaret.
Jesus Kristus er vores frelser."
Dommedag er nær,
så grib den her mulighed, som I har fået af vores nye borgmester,
og gå ud i lyset, før han ændrer sin mening, syndere!
Ud!
Jeg har sagt det før, men den her familie er værre end pesten!
INGEN ADGANG ET MINESELSKAB FRA USA OG CANADA
PRIVAT EJENDOM - INGEN ADGANG
Sådan.
Se, far. Du havde ret.
Bedstefars mine havde masser af guld!
Hvad skal vi gøre nu?
Stakkels Mexico.
Så langt fra Gud og så tæt på USA.
Fanden tage dig, Pancho Reyes!
Vi har intet hus, ingen drømme, intet håb.
Alt imens det røvhul lever som en konge.
Francisco Reyes.
Kom venligst til direktørens kontor.
Francisco Reyes.
Må jeg gå?
Direktørens kontor.
Kom ind!
Kom indenfor, Pancho.
Goddag.
Goddag, Norma.
Norma har sagt, at du ville mødes med mig. Hvad vil du?
For det første er jeg taknemmelig for, at De vil se mig.
Jeg er også taknemmelig, fordi at jeg fortsat måtte arbejde her.
Du skal ikke takke mig,
men tak Norma, som viste mig sin skat og overbeviste mig om ikke at fyre dig.
Mange tak, Norma.
Er der andet?
Jeg vil gerne spørge Dem om, jeg kan få mit gamle arbejde tilbage.
Hold op med det pis.
Vær taknemmelig for, at jeg ikke fyrede dig som fortjent.
Efter at du bare forlod dit arbejde,
fortjener du at have mit skoaftryk på din røv.
Jeg har heldigvis solgt firmaet til de skide gringoer.
De vil beslutte, hvad de gør med dig.
Vil De anbefale mig til amerikanerne?
Bed din skide mor om at anbefale dig.
Eller vores kommunistpræsident, som fattige som dig elsker så højt.
Det er godt, at jeg emigrerer, før han ødelægger landet,
og det bliver til Cuba eller Venezuela.
Hvis det var det hele, kan du pisse af.
Hverken gringoerne eller jeg betaler dig for at stå og glo.
Tak, fordi jeg måtte se Dem.
Tak, Norma.
Selv tak.
Du godeste!
Bebrejd ikke svinet, men dem som fodrer det.
Hvad så? Se lige, hvor De endte.
Hvad sagde jeg?
- Det, der stiger op, må falde ned. - Hvad?
- Hvad?
- Op i røven! - Op i røven!
FOR ALLES BEDSTE MÅ DE FATTIGE KOMME FØRST
DER ER FLERE AF OS HVER DAG!
FOR EVIG OG ALTID AMLO - PRÆSIDENT 2024-2030
Goddag, familie. Jeg er hjemme.
Pancho. Godt, du er hjemme.
Et stykke af taget faldt af, og vi har en anden utæthed.
Hvordan gik det?
Ikke godt.
Jeg mødtes med hr. Jaime, men han afviste mig.
Livet er uretfærdigt.
Vi har en overraskelse, ikke, børn?
Ta-da!
Hvad så, Pancho? Hvad tog dig så lang tid?
Du har vel ikke noget imod, at vi har fundet os til rette.
Vi flytter ind hos dig!
- Nej. - Gudskelov, at du kom sikkert hjem!
Skål, Pancho.
Byd os velkommen ved at skåle med os i tequila!
Se, Pancho.
Jeg sagde jo, at du ikke ville kunne slippe væk fra os.
Vær ikke sådan en snob. Kom og fejr det med din familie.
Fordi din ulykke er vores glæde!
Skål for det! Længe leve Mexico, røvhuller!
Længe leve Mexico!
- Nej! Min familie! - Pancho.
- For fanden, Pancho! Vågn op! - Du godeste.
Endnu et mareridt?
Jeg havde den værste drøm nogensinde.
Jeg har sagt det igen og igen.
Du må se en læge. Det her er ikke normalt.
Hold op med at larme og lad mig sove. Jeg har tømmermænd.
Du godeste.
Pancho! Vær ikke så ubetænksom.
Du larmer så meget. Vi forsøger at sove.
For fanden da.
Tekster af: Karen Marie Svold Coates