Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PROSINEC PŘED 50 LETY
Dej to sem!
NEDORUČENÉ VÁNOCE
Dobrý den.
PROSINEC SOUČASNOST
Zdravím, hledám pana McCoye, domácího.
Není tady. Volala jste kvůli bytu?
-Jo, volala. Sophia Meyerová. -Já se tady o to starám.
Jmenuju se Ernst Theodor Ammadiss.
Ale všichni mi říkají Ernie.
Pan McCoy mi řekl, ať vám byt ukážu.
-Jste sama? -Jo, jen já.
Já jenom, že je ten byt spíš menší.
Hledám si něco jenom na svátky,
takže "menší" mi zní spíš jako "útulný".
Útulný! To se mi líbí.
Tak se na ten útulnej byteček mrknem.
Ta budova je fakt nádherná. Staré základy.
Byla postavená před více než sto lety.
Jsme tu jako velká rodina. Společný prostor klidně využívejte.
-Čau, lidi. -Ahoj.
-Čau. -Jsem blázen do pečení.
Každý odpoledne se o svoje výtvory dělím u čaje.
Ernie, to je lahoda!
Myslím, že mi i dávají výhodu ve hře.
-Ahoj, Esther. -Ahoj.
-Podíváme se na ten byt. -Super.
-Moc mě těšilo. -Uvidíme se.
Byt je kompletně zařízený.
To je super. Já totiž nemám ani...
židli.
Tohle je vyloženě útulné, ne jenom maličké.
-Kdy se můžu nastěhovat? -Klidně hned, jestli chcete.
Tak jo.
Nancy! Ahoj! Představuju ti Ernieho, který se tu o všechno stará.
Ernie, to je Nancy. Polovina z mých nejlepších kámošek.
Moje polovička Laura jela pracovně pryč.
Ahoj, půlko kámošky.
Tak jo, jsem nadšená.
Ale...
co myslíš ty?
-A upřímně. -Fakt skvělý.
Hned ti přivezu zbytek věcí.
Dobře.
Ale ráda bych zopakovala,
že jsme s Laurou nechtěly, aby ses stěhovala.
Máme tě doma rády.
Já vím, ale na Vánoce vám přijede rodina.
A kromě toho je tohle dokonalý byt, než si najdu něco na stálo.
Vím, že se opakuju,
ale nemůžu vám oběma dost poděkovat,
že jste mě k sobě vzaly po tom, co se stalo s Bradem.
Brad je minulost.
Teď pracuješ na nový přítomnosti, která povede k šťastný budoucnosti.
Na to se napiju.
Vám to jde od ruky.
Ernie, dáte si s náma?
Tohle jsem nikdy nepil.
Whiskey, nebo nic.
-Chápu. -Tady jsou klíče.
Tenhle je od sklepa.
Klidně si tam dejte věci.
Já bydlím vedle prádelny, kdybyste něco potřebovala.
Super. Díky.
To je šéfka.
Musím běžet, ale klidně tu zůstaň a dopij si to.
Chvilku posedím.
Rovnou ti tu nechám dárek, co jsme ti koupily.
No tak. To jste vůbec nemusely.
Mám tě ráda. Zlom tužku.
Ahoj, Diane.
To kakao je výborné.
Vzala jsem dvě.
To nemáš ve zvyku.
Ne, já ráda dopřávám... sobě.
Ale když jsou ty svátky, tady máš.
Děkuju.
Tak co se děje, Diane?
Jak víš, čísla trochu padají.
Počty odběratelů klesají. Ani online čtenost není valná.
A protože všechno klesá, musíme propouštět.
Nemusím být investigativní novinářka,
abych si dala dvě a dvě dohromady.
Mám padáka.
Jsi skvělá reportérka, Sophio.
Za dobu, co tu jsi, udělalas obrovský pokrok.
Ta reportáž o influencerce, které unesli psa,
byla fantastická.
Jo. Lidi mají rádi příběhy o psech.
Nechci o tebe úplně přijít. Pokud bys tu chtěla zůstat,
můžu ti platit od reportáže.
Takže bych si vybírala témata místo toho,
abys mi je přidělovala?
Přesně tak. Už žádné běhání po radnicích
a psaní o posledním zasedání.
Připomínáš mi mě, když jsem začínala.
Mínus můj šarm.
Ale máš důvtip a kuráž, Sophio.
Najdi mi dobrý příběh.
A ideálně nějaký vánoční.
Dobrý vánoční příběh.
Budu čmuchat kolem Santy a jeho elfů.
Nikdy nevíš, na co přijdeš.
-Nezlobte se. Moc se omlouvám. -Ale ne, v pohodě.
Můj perníček stejně potřeboval vykoupat.
-Můžu vám koupit nového? -Ne. To nemusíte. Díky.
-Moje kafe je mnohem vánočnější. -Dobře. Tak jo.
Ráda jsem vám s tím pomohla.
I já jsem vám rád pomohl.
Vážně? A s čím jako?
No, mohla jste vrazit do něj.
A co? To by jako bylo horší?
No jo. Je velkej, širokej v pase
a asi mu smrdí z pusy.
Měl byste být hodný, jinak skončíte na jeho seznamu zlobivců.
-Ahoj. -Čau.
Jak to dopadlo u šéfky?
Vypadá to, že budu vybalovat další krabici...
s věcma z pracovního stolu.
Vyhodila tě?
Nejsou prachy.
Ale pořád pro ni můžu psát.
Mně to přijde jako dobrá zpráva.
Měla bys psát pro větší noviny.
Tak děkuju.
Ale pozitivní je, že jsem si pořídila vánoční stromek.
Ten je rozkošnej.
Počkej, vidím tam Bradovu ozdobu?
Našla jsem ji v Bradově krabici.
Měla bys tu bednu zavřít
a strčit ji do sklepa, jak říkal Ernie.
Zalep ji a zapomeň na ni.
Bradova bedna.
Sklep. Hned.
Dobře, dobře. Jdu hned teď. Jo? Čau.
Dobrý vánoční příběh.
"Pro Abigail, s věčnou láskou, tvůj Tajný Santa."
Zdravím! Jmenuju se Sophia. Teď jsem se nastěhovala do bytu 15.
Tohle jsem našla ve sklepě. Jste Abigail?
To ne. Já jsem Margie, tohle je Abigail.
Já svému miláčkovi kupuju dárky,
ale jsou ode mě. Ne od Santy.
Dobře. Děkuju.
A šťastné a mňoukavé Vánoce.
Kéž bychom to slyšely poprvé.
Kdo je Abigail?
Proč nedostala svůj dárek?
Kdo je její Tajný Santa? Někdo, koho zná, nebo tajný ctitel?
Co je to za dárek?
Že by to byl můj příběh?
Dobré ránko, Ernie.
Zdravím, Sophio. Tak co první den v bytě?
Byl docela zajímavý. Tohle jsem našla ve sklepě.
"Pro Abigail, s věčnou láskou, tvůj Tajný Santa."
Netušíte, kdo je Abigail?
S tím asi nepomůžu.
Napadlo mě, že je Abigail někdo z minulosti.
Dárek byl dost zaprášený,
musel v tom sklepě ležet už pěkně dlouho.
A podívejte na tu zkřehlou pásku.
A ten papír je úplně jako ze 70. let.
To teda jo, to máte pravdu.
Jak dlouho tu pracujete?
Začal jsem v roce 1981.
A bydlela tady nějaká Abigail?
Co vím, tak ne.
Nájemníci tu sem tam něco zapomenou.
A tenhle dárek tu byl zapomenutej asi pěkně dlouho.
Něco s ním udělám, jestli chcete.
-Vlastně bych si ho nechala. -Proč?
No, jsem novinářka a myslím, že by to byla zajímavá reportáž.
Chtěla bych tuhle Abigail zkusit najít a dárek jí předat.
Možná zkuste Esther. Bydlí tady nejdýl.
Zkusím. Díky, Ernie.
Žádnou Abigail si nepamatuji.
Ale jestli tu nějaká byla,
budu ji mít v šanonu.
Každý rok posílám vánoční přání, přání k chanuce
a blahopřání všem nájemníkům v domě.
A seznam si doplňuji od toho, co jsem se přistěhovala.
Takže pokud tu Abigail je, tak bude tady.
Super.
Nedala byste si šálek čaje?
-Prosím. Díky. Děkuju. -Ovšem. Není zač.
-Tady, vezměte si to. -Super. Děkuju. Začnu hledat.
-No, žádná Abigail. -To je škoda.
Možná můžeme zredukovat časové období
podle té kartičky a balicího papíru.
Hm. Podívám se. Vypadá to hodně staře.
Opravdu.
Takový milý vzkaz. Že ano?
M.H.?
M.H.! No ovšem! Marcy Harrisová.
Marcy kdysi měla obchod s dárkovým zbožím u vánočního rohu.
Dokonce si sama navrhovala kartičky s věnováním, blahopřání a balicí papír.
-A nevíte, jestli tam pořád je? -To ne. Už tam dlouho není.
Odstěhovala se do Arizony.
Z jejího obchůdku je teď starožitnictví.
Nadčasové poklady.
Třeba vám pomůžou.
Jo.
Promiňte.
No teda, že všech perníčkovejch barů ve všech městech na celým světě
přijde zrovna do toho mýho.
Nemůžu z tebe spustit oči... Santo.
Vítejte v mým obchodě.
-Vašem obchodě? -Jo. Mám ho se sestrou.
Cetky a sběratelské kousky z minulosti.
Hledáte tu něco konkrétního,
nebo jste na mě chtěla narazit?
No, vlastně hledám přání a balicí papíry Marcy Harrisové.
Nemáte je tu náhodou?
Jasně, že máme. Pojďte za mnou.
Tohle je rozhodně její balicí papír. Abigail?
Ne, ne. Já nejsem Abigail. Jen se ji snažím najít.
Chtěla bych zjistit, kdy tenhle dárek měla dostat.
Marcy Harrisová každej rok navrhla novej papír.
A celej rok do svýho designu nějak zakomponovala.
Je to... tady.
1972. Super. Fakt. Moc děkuju za pomoc.
Jo. Není zač.
Nic jinýho nepotřebujete?
Už nic.
Tak jo. No, vždycky budeme mít Harris.
Chápete to, že? Že jo?
Přišla jsem na to, v jakém roce měla Abigail dárek dostat. 1972.
Esther tu bydlí od roku 1973,
takže Abigail tu v roce 1972 klidně mohla bydlet
a odstěhovat se předtím, než dárek dostala.
Myslím, že ten dárek je od někoho, kdo Abigail miloval.
Jak to víte?
No, "s věčnou láskou" mluví samo za sebe.
A nevím, ale to písmo mi přijde dost mužské.
Napíšete o tom tu reportáž?
Ráda bych.
Chci zjistit, kdo Abigail je
nebo kdo byla, a chci najít jejího Tajného Santu.
Třeba to po tak dlouhý době má zůstat tajemstvím.
Ne, to si nemyslím.
Myslím, že je v tom příběh, co se musí odvyprávět.
Pomohlo by, kdybych věděla, co to je za dárek.
-Ale nevím. -Ale co. Otevřete ho.
Musím s tím papírem opatrně. Nechci ho poškodit.
To je tak romantické.
Fakt myslíte?
Znáte tu pohádku o Louskáčkovi?
Je to vánoční balet od Čajkovského.
Já na Vánoce koukám na "Smrtonosnou past".
To je skvělý film,
ale tahle pohádka se odehrává na Štědrý den,
kdy malá holčička dostane louskáčka od oblíbeného strýčka.
A v tu noc se z něj stane princ...
Kterej ji přenese do kouzelnýho světa,
kde se spolu točí na špičkách.
Víc o tom nevím.
Tenhle je ručně dělaný. Je to krásná práce. Úplná starožitnost.
Musí mít velkou cenu.
Myslíte, že je drahej?
Myslím, že má sentimentální i finanční hodnotu.
Tenhle příběh je najednou mnohem zajímavější.
Nemáte tu záznamy o nájemnících před rokem 1973?
Jo, v našem skladu.
Pusťte se do toho, jestli se vám chce.
Zlomte vaz s hledáním.
Děkuju, Ernie.
Kdopak jsi, vojáčku?
Jaký je tvůj příběh?
To byla rychlost. Co pro mě máš?
Tak jo, mám pro tebe vánoční záhadu, ze které se ti srolují ponožky.
Moje hedvábné ponožky jsou drahé,
takže to snad bude stát za to. Shrň mi to.
Je to o nedoručeném vánočním dárku
pro ženu jménem Abigail od Tajného Santu, který ji miloval.
A víš, co je ten dárek? Starožitný louskáček posetý drahokamy.
To je bižu.
Mně přijdou docela pravé.
Tak pokračuj.
Myslím, že měl ten dárek být doručený v roce 1972.
50 let byl ve sklepě a chytal prach,
dokud jsem ho nenašla.
To ujde. Máš tušení, kdo je ta Abigail nebo její Tajný Santa?
Zatím ne. Ale záhada je na tom to zábavné, ne?
To není článek, Sophio.
Není?
Ne. Je to série článků.
Co nejrychleji pošli první část.
Tak jo, super. Jo, určitě pošlu. Děkuju.
Nedoručené Vánoce.
Už jdu!
Čau, zlato. Co takhle čína k večeři?
Jo.
Musí to být rychlovka, musím totiž psát.
To jsi od včerejška vymyslela článek?
To koukám.
Díky tvojí radě jsem dostala zakázku
na sérii článků do novin.
Já ti radím pořád. Musíš mi to upřesnit.
Nesla jsem Bradovu bednu do sklepa, jaks mi rozkázala...
Nebyl to zrovna rozkaz.
A našla jsem tam vánoční dárek
pro nějakou Abigail od Tajného Santy.
Vypadá draze. A starožitně.
Jo, já vím. Takže teď musím vyřešit celou tuhle záhadu
kromě toho, kdo je Abigail. Kdo je ten chlap? Víš?
Co? Co to...
Proč se na mě tak křeníš?
Jen ráda vidím, že máš zpátky svou jiskru.
Počkej. Mám už hotový první nástřel. Mám ti to přečíst?
Bravo. Tohle není jen záhada.
Je to příběh o komunitě, věčný lásce,
dávání a Vánocích. Louskáčkův odkaz.
Je to krásný.
Děkuju. A to je teprve první část.
Měla bys začít louskat.
Tak jo. To by šlo.
Uložit...
a odeslat.
Proč mi Brad nikdy nedal takhle skvělý dárek?
Asi proto, že nemám na chlapy vkus.
Ale neboj, prcku. Tvou Abigail ti najdeme.
Vítejte zpátky, ne Abigail.
Rozbalila jsem ten dárek.
"Záhada starožitného louskáčku od Sophie Meyerové".
Teď jenom musím zjistit, odkud louskáček pochází.
To jste na správným místě.
Mluvíte s profesorem Jacksonem Hawkinsem.
Náhodou na univerzitě učím
německou historii a předmět Vánoční folklór a legendy.
-Jo. Můžu se podívat? -Rozhodně.
Je fakt zvláštní.
Jo.
Vidíte, jak se od těch ostatních odlišuje?
Počkat, ty jste vyrobil vy?
Jsem do nich úplně zalouskovanej.
Ale louskáček s diamantovejma knoflíkama jsem ještě neviděl.
-Počkat, jsou pravé? -Jo. O pokladech nevtipkuju.
Hledání pokladů bylo kdysi moje hobby.
Nechtěla byste si zajít na kakao?
Jasně.
Není dělanej k prodeji, to je jasný.
Hůlku a korunku má ze 24karátovýho zlata.
Kožešinu na kabátu má z norka evropskýho. Už vyhynul. Zkuste.
-Chudáček. Umřel kvůli louskáčku. -Jo.
Tyhle rubíny jsou z dolů v Mogoku v Myanmaru.
Hele na tu čistotu. Jsou opravdu unikátní.
Určíte, kdy byl vyrobený?
Kolem první světový, řekl bych.
Podívejte na ten erb tady dole. Byl vyrobený králi nebo pro krále.
Když je spojený s královským rodem, přidává mu to na hodnotě?
To si pište.
Kde že jste ho našla?
V našem sklepě.
-Od Tajnýho Santy? -Jo. Hodně tajného.
Kdybyste chtěla, abych o něm zkusil něco zjistit,
tak se do toho rád pustím.
Fakt jste tu kápla na pořádnou záhadu.
To bych byla ráda.
-Můžu si ho vyfotit? -Jo, jasně.
Ještě něco.
Cena tohohle louskáčku se pohybuje někde mezi obrovskou a nevyčíslitelnou.
Můžete být konkrétnější?
Kdybych se měl vsadit, řekl bych, že je to sedmimístný číslo.
-No do háje. -Jo.
Takže buďte opatrná, jaký informace veřejnosti sdělíte.
A mějte ho někde v bezpečí.
V bezpečí jako pod zámkem?
Je to poklad.
A na světě je plno lovců.
Zní to, jako že mluvíte ze zkušenosti.
To jo.
Už jsem se poučil.
Zdravím, šéfe. Co se děje?
Podívej se na stranu tři v "Ashford Times".
Chci ten louskáček. Přines mi ho.
A kde je?
Má ho ta novinářka Sophia Meyerová.
Jdu na to.
Má nevyčíslitelnou cenu.
Je mi jedno jak.
Je mi jedno, kdo se ti připlete do cesty.
Přines mi ho.
Jak přišel Tajný Santa
k tak cennému louskáčku?
Věděl, jak je vzácný,
když ho balil jako dárek pro Abigail?
Balicí papír a kartička značí,
že ji tenhle muž hrozně moc miloval.
Vybírám si chlapy jako plyšáky.
Nejdřív jsou sladcí a mazliví.
Ale pak se ukáže, že nemají páteř a jsou jen samá vycpávka.
Zdravím, Ernie. Tenhle bobek potřebuje trochu zalátovat
a Esther nemůže najít šití.
Nemohla bych si prosím půjčit vaše?
Sophio, jsem správce. Já mám všechno.
Super.
Teda, přišlo mi, že slyším hudbu.
-Vážně? -Jo.
Váš článek se mi líbil. Těším se, co bude dál.
Děkuju.
No teda. Někdo se letos rozšoupl.
Ty jsou pro nejbližší.
Takže máte rodinu a vnoučata?
Ne, ne. Nájemníci jsou moji nejbližší.
Někde tu bude i dárek pro vás, takže to moc nezkoumejte.
To mám štěstí.
-To jsem já. -Ježiš.
Málem mě z vás trefilo.
Pardon. Snažil jsem se být potichu.
Co tady děláte? Jak jste mě vůbec našel?
Našel jsem zlatej šíp z Amaretu. Najít vás byla hračka.
Cože? Dobře, tak to pro mě asi máte důležité informace.
Ne. Mám o vašem louskáčku zcela zásadní informace.
O Abigailinu louskáčku.
Nechala jste ho tak venku? To jste mě předtím neslyšela?
Mojí prací je naslouchat.
Proč ho máte tak, aby ho mohl kdokoli vzít?
No dobře. Chudák byl v bedně tak dlouho,
že jsem si řekla, že mu dám svobodu.
A kromě toho mi pomáhá s druhým článkem.
Buďte prosím opatrná, jo?
Jo, dobře.
Tak jo, co je ta zásadní informace?
Trochu jsem zjišťoval.
Tenhle erb na spodní části louskáčku
patřil rodu Leopoldů
z malýho království mezi Německem a Rakouskem.
Království ve 20. letech zaniklo a zámek má teď soukromýho majitele.
Takže to nikam nevede.
Ne tak rychle. Našel jsem vzdáleného příbuzného.
Je to sestřenice z třetího kolena,
ale náhodou bydlí na kraji města.
Tak jo, no teda.
Vy jste fakt lovec pokladů.
Myslíte, že mi na ni můžete sehnat kontakt?
Myslím, že zvládnu ještě víc.
Co děláte večer?
Večer? Jako dneska?
Jo. Bude nás čekat někdy mezi šestou a osmou.
-Pardon, řekl jste "nás"? -Jo. No tak, Sophio.
Jsem lovec pokladů. Tohle je můj obor.
No, já nevím.
Ale no tak.
Musíte přiznat, že jsem vám dost pomohl.
Možná.
Tak jo, nejdřív test. Musím se vrátit na místo činu, což je...
Váš sklep. Jdeme hned.
Tak jo.
Musíme prohledat šanony,
jestli tu bude zmínka o Abigail, co tu žila v roce 1972.
A pak taky, jestli tady v té době nebydlel
i nějaký svobodný chlap.
Na zdraví.
Díky.
Takže vás berou louskáčky, jo?
Jo.
Podle německýho folklóru
se dávají, aby příjemci přinesly štěstí
a ochránily ho před zlými duchy.
A jaký mají původ?
Ty, co vypadají jako vojáčci a králové,
se začaly dělat v Německu kolem roku 1800.
Vyráběly se v Krušnohoří,
to je horská oblast.
U Leopoldského království?
Jo.
Takže louskáčky spojil s Vánoci
ten Čajkovského balet?
Jo. Zase správně.
Ten balet měl premiéru v roce 1892,
ale původní pohádka "Louskáček a myší král"
od E.T.A. Hoffmana byla vydaná v roce 1816.
ETA jako přibližný čas příjezdu.
Promiňte, já jen... prostě...
pokračujte.
Původní pohádka byla temnější a strašidelnější
než její baletní verze.
Myší královna v ní prince zakleje
a promění ho v odpornou stvůru...
v louskáček.
To je klasika.
Chlapi si vždycky hrají na prince,
ale přitom jsou krysy.
Dobře, ale ne všichni.
Někteří jsou jen... zakletí.
Každopádně dojde k velkýmu souboji mezi zakletým princem
a Myším králem.
Princ bojuje statečně,
ale Myší král ho porazí.
Král zakletýho prince zabije.
-Ale potom... -Ta... ta holčička...
Jo! Klára!
Vezme svůj střevíček a hodí ho po Myším králi.
Zabije ho.
A kletbu zruší.
To Klářina láska změnila odpornou stvůru zpátky v prince.
Láska, nebo její bota?
No, ta bota krále zabila, ale kletbu zlomila její láska.
Pardon, ale to je snůška bobků.
Nevěříte, že láska dobrý ženy dokáže změnit krysu v prince?
Věřím, že je to odpovědnost každého chlapa.
Ať už je princ, nebo krysa.
A co kouzlo lásky?
Láska přece inspiruje, dodává pohodlí a podporu.
Urychluje změnu a navádí k růstu.
Láska šíří radost a soucit.
Myslím, že láska umí rušit kletby, obzvlášť ty,
který jsme si na sebe seslali sami.
Tony.
Láska a kouzla.
Kouzla?
Už jen to, že jsme tohle našli, je kouzelný, ne?
-Jo. -Jo.
Klasická pohádka.
Asi bysme měli jít.
-Jo. -Jo.
Jo.
Takže opáčko. Jmenuje se Leonie Leopoldová.
-To je krásné jméno. -Je, že?
Děkuju.
Tak jo.
Počkat, co je sestřenice krále?
Z třetího kolena.
Takže... je to vévodkyně, nebo dáma?
-Paní Leopoldová, jsem... -Profesor a novinářka.
Doufali jsme, že nám o něm něco řeknete.
Dejte to ode mě pryč.
Je to prokleté.
Půjdu ho dát do auta.
Paní Leopoldová, omlouváme se.
Ten louskáček je součástí mnohem větší záhady,
které se snažíme porozumět. A k tomu potřebujeme vaši pomoc.
Jste v bezpečí.
Máte štěstí, že jste tak milý. Jinak bych vás dovnitř nepustila.
Děkujeme.
Rodinný recept.
Děkuji.
Přestěhovala jsem se přes půlku světa,
abych začala znovu a odkazu Leopoldů unikla.
A teď je ta věc na mém dvorku?
Jak je to možné?
Proč ten louskáček už není ve vaší rodině?
Přinesl nám jen bolest a zármutek. Proklel nás.
Jak může být louskáček odpovědný za bolest a zármutek?
První světová válka náš rod krutě zasáhla.
Polovina rodiny zemřela v boji s Němci, včetně dvou princů.
Zbyli pouze tři členové:
Král Leon, královna Nora
a jejich nejmladší syn princ Petr.
Král s královnou už dlouho nemohli mít další děti,
takže král vložil své naděje na zachování rodu
do svého 21letého syna.
Ale Petr nebyl rodinný typ.
-Já nevím. -Petr se zamiloval do Finna.
Do obyčejného muže.
Zahrnoval ho extravagantními dárky
a Finn vzal některé z těch kamenů a vyrobil Petrovi louskáček.
Louskáčky měly svým majitelům
přinést moc a ochranu.
Uběhlo 100 let a pořád máme problém přijmout lidi takové,
jací jsou, a koho milují.
Králi Leonovi na lásce vůbec nesešlo.
Jediné, co ho zajímalo, bylo udržení královské linie.
Když král přišel na synovu aférku,
vyhnal Finna z království
a Petrovi zakázal se s ním ještě někdy vidět.
Petr byl tak zničený, že zemřel na infarkt.
Na zlomené srdce?
A krále tak sužovala vina, že v louskáčku spatřoval...
symbol své tragické slepoty.
Ale královna se louskáčku zbavit nedokázala, že?
Předpokládám, že pro ni zosobňoval lásku nejenom Petra k Finnovi,
ale i to, jak sama milovala svého syna.
Ano, přesně tak.
Ale král byl přesvědčen, že je louskáček prokletý.
A že dokud bude existovat, tak tato kletba přetrvá.
Královna dala louskáček své komorné, aby ho ochránila.
Pak byl louskáček předán od královniny sestry
sestřenici a další sestřenici.
A každému svému majiteli způsobil velikou tragédii.
Až byl konečně v 60. letech
darován baletnímu souboru z Minsku,
který s "Louskáčkem" vystupoval.
Nevíte náhodou, jak se ten soubor jmenoval?
Nevím a je mi to jedno.
Nechci mít nic společného s louskáčkem ani s jeho příběhem.
Ale moc ráda jsem vás poznala.
Moc děkujeme, paní Leopoldová.
Leonie, prosím.
Paní Leopoldová,
říkala jsem si, zda byste mi nedovolila
Petrův příběh odvyprávět a uctít tak jeho lásku k Finnovi.
-Nikdy ho nikdo nevyprávěl. -Myslím, že je načase.
Asi máte pravdu.
Je hrozná škoda, že Petrova a Finnova láska nemohla být...
Být co? Jako láska Leonie k vám?
Chtěl jsem říct uctěná, ale jasně, tohle taky.
Ten louskáček je kus rakouské historie.
-Měl by být někde v muzeu. -Jo, to souhlasím.
Vy jste jako lovec pokladů
hledal poklady pro osobní zisk, nebo pro muzea?
Něco bych vám měl říct, Sophio.
-Počkat. -Co?
V mém bytě je nějaké světlo.
-Nenechala jste svítit? -Vypadalo to jako baterka.
Hýbalo se to.
Myslím, že tu někdo byl.
Nebo pořád je.
Fakt byste ten louskáček měla co nejdřív dostat do muzea.
Kdepak! Jsme tak blízko, abysme tu záhadu rozlouskli!
Je reportáž důležitější než vaše bezpečí?
Jsem investigativní novinářka. Risk mám v popisu práce.
Dobře, tak mi aspoň dovolte dnes přespat u vás na gauči.
-Jen pro jistotu. -Co? Bojíte se být sám?
Já nevím. Co myslíš ty? Necháme ho tu?
Láska.
Co jsme pro ni ochotni udělat?
Co pro ni obětujeme? Čeho se vzdáme?
Je zkreslení lásky prokletím?
Když nás láska umí zlomit, dokáže nás i napravit?
-Haló? -Ahoj, Thibbe.
Pořád ve službě. Takže pro tebe detektiv Thibb.
Já vím. Promiň, že volám tak pozdě.
Co potřebuješ? A má to něco společnýho
s tou reportáží, kterou píšeš?
Ty čteš moje články?
Prolítávám je.
Dělám si srandu. Jsou fakt skvělý.
Díky, Thibbe.
Potřebuju pomoct zjistit, co se stalo s louskáčkem.
S tím z tvý reportáže?
Jo, s tím, který je údajně prokletý a má nevyčíslitelnou cenu.
Tak jo. Zkusím něco zjistit.
-Díky, Thibbe. Jsi úžasný. -Jasně. Ahoj.
Dobrý ráno.
Kafe?
-Dobrý kafe. -Novinářův všelék.
-Pracovalas celou noc? -Ne.
Dvě hoďky jsem spala. Ale mám pro tebe informace.
-Zásadní informace. -Tak jo, povídej.
-Ten louskáček ukradli. -Co?
Jo. 14. prosince 1972 ho někdo ukradl z Divadla Pembroke.
-Jaks na tohle přišla? -Mám kamaráda u policie.
Dobře, fakt zírám.
Není Divadlo Pembroke hned ve vedlejším městě?
Jo. Chci tam zajet.
A mohl bych jet s tebou?
-Jo, v to jsem doufala. -Počkej, co to je?
"Mám odpovědi na tvé otázky."
"Potkáme se na rohu Elm a Rosedale."
"Vezmi louskáček. Přesně v poledne."
-Zavoláme policii. -Ne.
Potřebuju celý příběh a ještě ho nemám. Takže jdu.
Dobře. Ale aspoň...
mi dovol jít s tebou.
No tak jo. Ale musíš se držet dál,
nechci toho člověka vystrašit.
Rozkaz, kapitánko.
Jako vždycky pozdě, Rizzo. Právě sis dal padáka.
Asi si musím všechno udělat sám.
Hej.
-Jste v pořádku? -Jo, asi jo.
Kudy šel?
Ashfordský salonek. Potkáme se tam.
Dobře.
Štěnice.
Ty jedna malá...
-Šťastné a veselé. -Děkuju.
Omluvte mě.
Sophio.
Byl to on.
Ale je pryč.
To bylo těsné. Doufala jsem, že ho ještě chytíme.
Děkuju.
-Hned jsem zpět. -No jo, jasně.
Ty budeš Sophia.
-Ahoj. -Ahoj.
Brácha si hrozně užívá, že ti může pomáhat.
Ten louskáček ho fakt bere.
Nebo možná nejenom ten louskáček.
Tvůj bratr mi fakt hodně pomohl.
To jsem ráda. Asi potřeboval někoho, kdo ho vytáhne z průserů.
Z průserů?
Víc bych říkat neměla, ale jak pomáhá on tobě,
pomáháš i ty jemu.
Jste docela dobrej tým.
No, nemůžu uvěřit,
že vyrobil všechny ty louskáčky. Jsou...
-Jsou krásné. -Promiňte, slečno...
Omluv mě.
-To bylo ujetý. V pohodě? -Jo, jo. Dobrý.
Seš samý překvapení. Štěnice?
No...
Hele, musím na hodinu, ale uvidíme se pak?
-Jo. -Dobře.
Musíš bejt opatrnější, Soph.
Já jsem opatrná.
Nemyslím jenom ohledně chlapů, kteří tě chtěj okrást.
Co je zač ten Jackson?
Co je s ním?
Nechalas ho přespat?
Tohohle lovce pokladů, kterýho sotva znáš?
No tak.
Tak jo, hele, nejsem blbá, jasný? Louskáček jsem dala do bezpečí.
A kromě toho, Jackson mi fakt hodně pomohl.
Lovci pokladů loví poklady.
Co když tě jen využívá, aby ho dostal?
Nancy, já...
Říkalas, že jeho hodnota je sedmimístná, ne?
Pochybuju, že je lovec pokladů, kterej by kvůli němu neudělal všechno.
Třeba se i choval jako princ.
To je fér.
Nechci bejt hnusná, Soph, ale ty nemáš zrovna...
Co? Nemám zrovna nejlepší vkus na chlapy?
Jo, já vím.
Máš v povaze čmuchat. Už jsi ho očuchala?
-Ještě ne. -Očuchej ho, Soph.
Díky, Stane.
Co se děje?
To se snažím zjistit.
Ježiš.
-Ernie, jste celý? -Měla jste vidět toho druhýho.
Jo, toho bych ráda viděla. Jak vypadal?
Měl na obličeji masku.
Byl ho kus. Vypadal, že má něco přes 30.
Moc mě to mrzí.
V pohodě. Je to dobrý.
Jde tu o vaši reportáž, že jo?
Jo, myslím si to. Po tom louskáčku jdou lovci pokladů.
Chudák, už tak toho zažil dost.
Vyprávějte ten příběh dál.
Zavolejte, kdybyste si na něco vzpomněl.
-Takže jde o tvou reportáž? -Jo, nejspíš jo.
Musíš proklepnout chlapa jménem Jackson Hawkins.
Hawkins?
Toho jsem před třemi lety zatkl. Byl lovec pokladů.
Vězení se vyhnul, protože napráskal kumpány a vrátil artefakty.
Myslím, že ještě dělá veřejný práce.
Sehnal bys mi tu zprávu?
Jasně. Je veřejně dostupná.
Myslíš, že v tom má prsty?
Prosinec 1972. Karen a Mark LaValleeovi
na Štědrý večer opustili svůj byt číslo 5
se svou 17letou dcerou Abigail.
Proč zrovna na Štědrý večer?
Počkat, číslo 5 je byt Margie.
To znamená, že se tam nastěhovala hned, co Abigail odešla.
Tak jo. Abigail, přezdívka Piruetka.
Piruetka? To je jak přezdívka pro baletku.
Možná byla tanečnice
a Tony chtěl, aby měla vlastní louskáček.
Takže... Pokud odešli na Štědrý večer,
mohlo by to vysvětlovat, proč Abigail svůj dárek nedostala.
Jak ale Tony přišel k něčemu tak cennému?
A proč by to dával Abigail?
Věděla, že je kradený, takže si ho odmítla vzít?
A protože věděla, že je její láska zloděj a krysa,
přinutilo ji to utéct spolu s rodiči? Nebo...
Ahoj, Ivano.
IVANA SOROKINOVÁ
CHOREOGRAFKA PŘEDSTAVENÍ
Bingo.
Trasa k Divadlu Pembroke.
-Šťastné a veselé. -Děkuji.
Další krysa...
-Dlouho jsme se neviděli, Jacksone. -Jo, ne dost dlouho.
Tvoje sestra je krásná.
-Byla by škoda, kdyby se jí něco stalo. -Nechte ji bejt!
Jen, když mi pomůžeš.
Pořád mám podmínku.
A já zase špínu, za kterou by tě mohli zavřít.
Zdravím, prosím vás, hledám Ivanu Sorokinovou.
Tady ji máte.
Já jsem Ivana Sorokinová.
Zdravím, Sophia Meyerová z "Ashford Times".
Tohle jste vy?
Před dlouhou dobou.
Ano, jsem to já.
Co myslíte, že se s tím louskáčkem stalo?
Je mi jedno, co se s ním stalo. Jsem ráda, že je pryč.
-Taky věříte, že je prokletý? -Rozhodně.
Jak to?
Náš soubor ten louskáček dostal v 60. letech.
A druhý den si naše hlavní baletka zlomila kotník.
A měla po kariéře.
Jejda.
Tím to neskončilo.
Kulisy padaly na tanečníky. Vystoupení se rušila.
Po tom, co ho Tony, náš údržbář, ukradl,
všechna ta smůla přestala. Uvědomili jsme si, že je prokletý.
-Tony? -Ano, Tony.
Byl to tak milý mladík. Všichni ho zbožňovali.
Ale...
jednoho prosincového dne
Tony zmizel i s louskáčkem.
Toho večera na jevišti zazněl výstřel. Zavolali jsme policii.
-Byl někdo zraněný nebo mrtvý? -O nikom nevíme.
Když policie přijela, nikdo tu nebyl.
Co se podle vás Tonymu stalo?
Někteří ze souboru mysleli, že byl zabit
a že vrah jeho tělo někam ukryl.
Vy si to ale nemyslíte, že ne?
Já jsem se do Tonyho zamilovala,
ale ne na dlouho.
Tony totiž miloval Carolyn z baletní třídy.
A po tom večeru jsem tu holku už neviděla.
Celou tu dobu jsem doufala, že spolu utekli.
Co kdybych vám ten louskáček vrátila?
Řekla bych, ať ho spláchnete, vyhodíte, necháte si ho.
Držte ho dál od mých tanečnic.
Prý má dost vysokou cenu.
Tak ho darujte někam, kde může udělat dobro.
My ho nechceme.
Děkuji.
Ahoj, Diane.
Ahojky.
Jak to vypadá s reportáží?
Zjistila jsem, odkud ten louskáček ukradli.
Výborně. Pomohl ti s tím ten Jackson?
Tentokrát ne.
Sice nechci vyzvídat, ale je mezi vámi něco?
Trávíš s ním docela dost času.
Teď pracuju spíš sólo.
-Vážně? -Jo.
Ukázalo se, že je to mizera. Jako každý chlap, na kterého narazím.
Ale tentokrát jsem si myslela... Já nevím. Myslela jsem...
Zdá se, žes přemýšlela až moc.
No, bylo by dost lehkomyslné nechtít pochopit jeho minulost a motivy.
Nevím, jaké si myslíš, že má motivy,
ale v těchto situacích je nejlepší naslouchat srdci.
Co ti říká srdce?
Já nevím.
Někdy je těžké najít odvahu a poslechnout ho.
Ale jako reportérka jsi byla vždycky neohrožená, Sophio.
Díky, Diane.
Jdi za svým srdcem
a napiš mi další část reportáže.
Tak jo, napíšu. Ahoj.
Kam dalas moje louskáčky?
Prodali jsem je. Do jednoho.
No teda, takovou ségru si fakt nezasloužím.
Máš zase nějakej průser?
Jo.
Tentokrát nevím, jak z toho ven.
Jde tu o Sophiu?
Trochu,
ale tak to úplně není.
Šťastné a veselé.
Pojďte dál.
Jak je vám?
Docela dobře na můj věk a na můj stav.
Dobře.
Nesu vám dárek. Dáte si?
Jen, když si dáte se mnou.
Co vás trápí, Sophio?
Myslím, že toho máme hodně co probrat...
Tony.
Došlo mi, že se tomu rozhovoru nevyhnu. Jak jste na to přišla?
Ernst Theodor Ammadiss. E.T.A. Jako E.T.A. Hoffman,
autor pohádky "Louskáček a myší král"?
Už jsem nemohl být Tony. Hledali mě.
Ale chtěl jsem jméno, aby mě Abigail poznala,
kdyby se vrátila.
Tohle určitě hraje melodii z "Louskáčka", že?
Jo.
A všechny tyhle dárky jsou taky pro Abigail, že?
Jeden za každej rok, co jsme se neviděli.
Takže jste ten louskáček nechal ve sklepě,
protože byl kradený?
Nechtěl jsem, aby ho někdo našel a spojil si to.
Ale pořád by tam byl, kdyby se...
Kdyby se vrátila.
Víte, v tom sklepě jsme se scházeli.
Mohli jsme tam být sami, bez jejích rodičů.
Co se teda stalo toho večera v Divadle Pembroke?
Ten večer, kdy jsem ukradl louskáček,
jsem někoho zabil.
Byl jsem mladej. Vyděšenej.
-Utekl jsem. -Ne, ne, Tony.
Nikoho jste nezabil. Nikdo tam nebyl.
Někdo mě chtěl zastavit.
Zpanikařil jsem. Praštil jsem ho. Viděl jsem, jak spadl do orchestřiště.
A i kdybych nikoho nezabil, pořád jsem ukradl ten louskáček.
Ale proč? Proč jste ho ukradl?
Poznal jsem Abigail v roce 1971 v divadle.
Byla to láska na první pohled. U obou.
Já byl údržbář, co nedodělal střední.
Její rodiče nám zakázali se vídat.
Nebyl jsem pro ni dost dobrej.
Došlo mi, že diamanty na tom louskáčku jsou pravý.
Myslel jsem, že spolu díky nim utečeme.
Ten večer jsem ho ukradl,
zabalil a nechal na místě, kde jsme se scházeli v naději,
že ho najde.
Myslel jsem, že jsem někoho zabil.
Nemohl jsem Abigail tak zostudit. Tak jsem utekl.
Zkoušel jsem jí poslat zprávu, ale její rodiče přišli na to,
že spolu plánujeme utýct,
tak ji odvezli.
Takže jste se sem vrátil a doufal, že se jednou vrátí i ona.
Hledal jsem ji celý roky. Marně.
Pořád ji miluju...
Každej moment každýho dne.
Nevzdávejte to, Tony.
Nevzdám.
Před 50 lety
se skutečný zamilovaný příběh nedočkal svého šťastného konce.
Pravá láska neumírá.
Pravá láska přetrvá, ať je to 50 minut, nebo 50 let.
Tento Štědrý den...
"... bude Tony čekat
na Abigail s láskou stejně silnou, jako před 50 lety."
"S láskou cennější než nějaký drahokamy posetý louskáček."
"Abigail, pokud to čteš,
tvůj princ na tebe čeká."
Sbohem, Brade.
Už nade mnou nemáš žádnou moc.
Jacksone, co tady děláš?
Neměl bys dokončovat veřejně prospěšné práce?
Hele, nikdy jsem ti nelhal, jo?
Jen jsi mi zatajil zásadní informace.
A nevím, co mě uráží víc.
Jestli to, žes mi to neřekl,
nebo to, žes mě tak podcenil a myslel,
že na to nepřijdu.
Je mi trapně za to, co jsem udělal. Jasný?
Fakt že jo. Máš pravdu. Byl jsem krysa.
Ale už krysa nejsem.
-Nevěřím ti. -Zkoušel jsem ti to říct.
V autě cestou od Leonie. Zkoušel jsem to.
Měl jsi víc než dost času na to, abys mi to řekl.
Třeba když jsme si dávali popkorn.
Počkej.
-Hej! Jacksone, co se tu děje? -Všechno se posralo.
-Nevím, co mám dělat. -Cože?
-Kde je ten louskáček? -Na bezpečném místě.
-Promiň, Sophio, ale potřebuju ho. -Víš, že ti ho dát nemůžu.
Prosím, Sophio. Prosím tě.
Nebudu podporovat tvoje zlodějské praktiky.
Sophio, nemůžu bez něj odejít.
Tak zavolám detektivovi.
Počkej! Nedělej to!
Počkej. Všechno ti vysvětlím.
Koupilas všechny moje louskáčky?
Jo. Ještě předtím, než jsem zjistila, že jsi krysa.
Máš pravdu, Sophio. Jsem krysa.
Ale právě teď jsem krysa v pasti.
Co to znamená?
Musím dát louskáček Simonovi, jinak ublíží mojí sestře.
Počkej, Simon je ten s páskou přes oko?
Jo, jo, to je on.
Jo.
Včera jsem tě s ním viděla. Jak dlouho už to na mě hraješ?
Nic na tebe nehraju, Sophio.
Hele, byl jsem lovec pokladů a Simon byl můj šéf.
Pak mě zatkli
a já z něj měl strach, takže jsem neřekl jeho jméno,
ale jména všech ostatních.
A on teď vyhrožuje mojí sestře.
Když mu ten louskáček nedáme...
tak nevím, co se stane.
To je on. Simon.
Máš ho?
Zatím ne.
Tik, tak, tik, tak.
Andreo. Neubližuj mý sestře!
Přines mi louskáček, a nic se jí nestane.
Řekni dobře.
-Dobře. -Za hodinu.
Za hodinu.
V Divadle Pembroke.
Déjà vu. Za hodinu se tam potkáme.
A co moje sestra?
Když mi přineseš louskáček, řeknu ti, kde ji najdeš.
-Dobře. -Co budeme dělat?
Moc chytrý.
Je to dobrá schovka.
Dáme ten louskáček Simonovi.
-Nemůžeme mu věřit. Je to... -Stvůra? Krysa?
Myší král?
Pirát oblečenej do Gucciho.
Mám plán.
Komu voláš?
Šiknou se nám posily.
Celé to budu nahrávat. Kdyby se nám náhodou přiznal.
-Dobrej nápad. -Jo.
-Tony. -Počkej, Tony je tvůj údržbář?
Ty s ním celou dobu bydlíš v jednom domě?
Překvápko.
Díky, že jste přišel.
Když můžu jakkoli pomoct, jsem pro.
Víte, co máte dělat, že jo?
Tohle divadlo znám jako svý boty.
Díky.
Tak jo, prcku. Budeš v moc dobrých rukách.
Tak jo, máme asi 20 minut.
Fakt bych to rád vyřešil sám.
Není to bezpečný.
Je to zločinec, víš? Tohle není jenom příběh.
Jo, já vím. Je to skupinová snaha.
Dej mi ho.
Jste tu brzo, Simone.
Co jste udělal s Jacksonovou sestrou?
Jen jsem ji trochu svázal.
Dej mi ten louskáček, jestli ji chceš ještě vidět.
Počkat. Pokusil jste se ho ukrást před 50 lety.
A teď to zkoušíte znovu?
Já ho nekradu.
Dostal jsem do hlavy baterkou od chlapa,
co ho tehdy ukradl.
Vidíte?
Zasloužím si ho.
Dejte ho sem.
Ne, dokud neřekneš, kde je Andrea.
Nejsi v pozici, abys měl požadavky.
Počkat. Tohle všechno? Kvůli hloupé panence?
Není to jen panenka.
Tahle panenka má cenu 25 milionů dolarů.
Dvacet pět milionů dolarů? A ty jako co?
-Prostě ji dáš tomu zmetkovi? -Dělám to pro sestru.
-To je sladký. Milenecká hádka. -To těžko.
Celý ten tvůj příběh o tom,
jak láska dobré ženy dokáže z krysy udělat zase prince...
Taková blbost! Všichni chlapi jsou stejní.
Je mimo.
Sakra.
Jdi mi z cesty.
Jen přes mou mrtvolu.
-Běžte, Sophio! -Ty!
Pojď sem!
Jacksone!
Pojď sem!
Vidím, že jste začali beze mě. Zpátky.
-Všichni v pořádku? -Jo.
Dobrá práce.
Už to převezmeme. No tak, jdeme.
-Ublížil ti? -Ne, dobrý.
-To byl ale plán, Sherlocku. -Jo.
Jo. Jsi docela fajn Watson.
Andreo!
Moc mě to mrzí.
-Jsem v pohodě. -Dobrý?
Dobrá práce, Sophio.
Vy taky, Tony.
Váš kamarád je dobrej chlap.
Jo.
Jo, to je.
Díky moc, že jste tu dnes s námi. Obzvlášť proto, že je Štědrý večer.
Když jsem tento dárek našla ve svém sklepě,
věděla jsem, že mám před sebou zajímavou záhadu.
Ale netušila jsem, jak velký příběh z toho bude.
A co uděláte s louskáčkem?
Moje dvě nejlepší kamarádky Nancy a Laura
odvezou tento historický louskáček do Rakouska,
kam se chystají na líbánky.
A tam bude vystaven, aby uctil lásku
prince Petra k obyčejnému muži Finnovi.
A co čeká vás?
Mě?
Oslovilo mě několik studií, která chtějí příběh zfilmovat.
A taky jsem získala smlouvu na knížku.
Mimo to budu od příštího týdne
pravidelnou sloupkařkou v "Ashford Times".
Sophio! A co Tony a Abigail?
Zatím po ní nejsou stopy.
Ale u pravé lásky naděje nikdy neumírá.
-A Tony tu na ni bude čekat. -Budu.
A jen pro vyjasnění, nebude vzneseno žádné obvinění,
když se teď louskáček vrátil.
Díky, že jste přišli. A šťastné a veselé.
Moc děkuju.
Promiňte.
Jste žena, co napsala ty články?
Abigail?
Ano.
Ale vy nejdete za mnou.
Tony!
Pojďte sem.
Tony!
Piruetko!
Vrátila ses. Konečně ses vrátila.
Pořád jsme byli spolu.
Takže láska všechno překonala.
Jo. Šťastný konec.
Já ti nevím. Myslím, že kapitola ještě zbývá.
Vážně, Diane? Kolik pokladů se do toho sklepa vleze?
Ty jsi spisovatel. Já jsem editor.
-A pořád mi to připomínáš. -Tvůj další příběh je tam dole.
Tak jo, ahoj.
Jacksone?
Vandalizuješ trám?
Jo. Zrovna jsem ho vandalizoval.
Jen jsem potřeboval tvoje schválení.
Moje schválení čeho?
No, tohle je místo věčný lásky
a chtěl jsem do toho srdíčka napsat
"Sophia a Jackson".
Můžu?
Počkej.
Tady.
Tohle jsem ti vyrobil.
Je to krásné.
Jo.
Vím, že nejseš baletka,
ale od toho, cos do mě vrazila,
roztančilas moje srdce.
Zlomilas kletbu.
Jediná kletba byla, že jsem si myslela, že láska musí být jako z pohádky.
Když přitom skutečný život
a skutečný ty, to je mnohem lepší.
Počkej. Skoro jsem zapomněl na klíčový prvek.
Smím prosit?
Víš, že nejsem baletka.
To nevadí. Jak jsi řekla, já taky nejsem žádnej princ.
Tak se k sobě hodíme.
České titulky Anna Jančíková S PRO ALFA CZ, a.s. 2023