Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Decembrie Cu 50 de ani în urmă
Dă-o încoace.
PE URMELE CADOULUI SECRET
Bună ziua.
Decembrie În prezent
Bună, îl caut pe dl McCoy, proprietarul.
Nu e aici. Tu ai sunat în legătură cu apartamentul?
- Da. Sunt Sophia Meyer. - Eu sunt administratorul clădirii.
Mă numesc Ernst Theodor Ammadiss.
Dar toată lumea îmi spune Ernie.
Dl McCoy mi-a spus să îţi arăt împrejurimile.
- Eşti doar tu? - Da, doar eu.
Apartamentul este micuţ.
Caut un loc unde să stau de sărbători,
aşa că "micuţ" e un alt cuvânt pentru cochet.
Cochet! Îmi place.
Hai să mergem să vedem apartamentul tău cochet.
Clădirea asta e foarte frumoasă. Are o structură veche.
A fost construită acum mai mult de o sută de ani.
Suntem ca o familie aici, aşa că poţi folosi zona comună.
- Salut, oameni buni. - Bună.
- Hei. - Îmi place să fac prăjituri.
Aduc ultimele mele creaţii la ceai, în fiecare după-amiază.
Ernie, sunt delicioase.
Cred că îmi oferă un mic avantaj la jocul ăsta de cărţi.
- Bună, Esther. - Bună.
- Hai să vedem apartamentul. - Grozav.
- Mi-a părut bine de cunoştinţă. - Ne mai vedem pe aici.
Este complet mobilat.
E grozav pentru că nu am nici...
Măcar un scaun.
E foarte cochet, nu doar micuţ şi cochet.
- Cât de repede mă pot muta? - Chiar acum, dacă vrei.
Bine.
Bună! Ţi-l prezint pe Ernie, administratorul proprietăţii.
Ernie, ţi-o prezint pe Nancy, una dintre cele mai bune prietene ale mele.
Jumătatea mea, Laura, e într-o călătorie de afaceri.
Bună, cea mai bună prietenă.
Mie îmi place la nebunie.
Dar...
Tu ce părere ai?
- Fii sinceră. - E grozav.
Vin imediat cu restul lucrurilor tale.
Bine.
Dar vreau să spun din nou că
Laura şi cu mine nu am vrut să te muţi de la noi.
Ne place să stai cu noi.
Ştiu, dar vor veni familiile voastre în vizită de sărbători.
În plus, e locul perfect unde să stau până găsesc un apartament.
Ştiu că am mai zis,
dar vă mulţumesc foarte mult
pentru că m-aţi primit la voi după ce s-a întâmplat cu Brad.
Brad e în trecut.
Îţi construieşti un nou prezent aici care va duce la un viitor fericit.
Aşa sper.
Lucraţi rapid.
Ernie, vrei nişte vin?
Nu beau niciodată aşa ceva.
Ori whisky, ori nimic.
- Am înţeles. - Poftim cheile.
Asta e de la boxa de la subsol.
Poţi să-ţi pui lucruri acolo.
Eu locuiesc în apartamentul de lângă spălătorie, dacă ai nevoie de ceva.
Minunat. Mulţumesc!
E şefa mea.
Trebuie să plec, dar tu poţi să rămâi şi să savurezi vinul.
O să mai stau un pic.
Aş putea aduce cadoul de casă nouă pe care eu şi Laura ţi l-am luat
Încetează. Nu trebuia să faceţi asta.
Te iubesc. Succes!
Bună, Diane.
Această cacao cu lapte e delicioasă.
Ţi-am luat şi ţie una.
Nu faci niciodată cinste.
Nu, eu mă cinstesc mereu.
Dar e sezonul sărbătorilor, aşa că, poftim!
Mulţumesc!
Ce se întâmplă, Diane?
După cum ştii, avem din ce în ce mai puţini cititori.
Numărul de abonaţi a scăzut. Chiar şi vizualizările au scăzut.
Pentru că totul e în scădere, trebuie să reducem din personal.
Nu trebuie să fiu un jurnalist de investigaţii bun
ca să-mi dai seama că, pentru că sunt angajată recent,
eu voi fi dată afară.
Eşti un reporter foarte bun, Sophia.
Ai făcut progrese enorme de când ai început să lucrezi aici.
Articolul despre influencerul al cărui câine a fost furat
a fost fantastic.
Da, oamenii adoră articolele despre câini.
Nu vreau să te pierd de tot. Dacă mai vrei să lucrezi la noi,
te pot plăti pe articol.
Asta înseamnă că propun eu subiecte de articole,
în loc să scriu despre ce subiect vrei tu?
Exact. Nu mai trebuie să fugi la primărie
ca să scrii despre o altă şedinţă a Consiliului Local.
Îmi aduci aminte de mine la începutul carierei mele.
Fără eleganţa mea.
Dar ai curaj şi energie, Sophia.
Du-te şi găseşte un subiect bun.
Unul pentru Crăciun ar fi ideal.
O poveste frumoasă de Crăciun.
Am înţeles. O să-mi bag nasul în treburile Moşului şi ale spiriduşilor.
Nu ştii niciodată ce poţi găsi.
- Scuze! Îmi pare rău. - Nu, e în regulă.
Omul meu de turtă dulce avea nevoie de o baie oricum.
- Pot să-ţi cumpăr altul? - Nu. Mulţumesc. De fapt...
- Cafeaua e mult mai fericită acum.. - Bine.
Mă bucur că am putut să te ajut.
Da. Şi eu mă bucur că am putut să te ajut.
Serios? Cum anume?
Ai fi putut să te loveşti de el.
Şi ce dacă? Ar fi fost mai rău sau...
Da. E mare şi corpolent. Şi...
Probabil îi miroase gura.
Atunci să fii cuminte, altfel o să ajungi pe lista lui de copii obraznici.
- Bună. - Hei.
Ce s-a întâmplat cu şefa ta?
Se pare că voi mai avea o cutie de despachetat...
Lucrurile de pe biroul de la redacţie.
Ai fost concediată?
S-au făcut reduceri de personal.
Însă pot lucra în continuare ca freelancer.
Asta mi se pare o veste bună.
Ar trebui să scrii pentru publicaţii mai mari.
Mulţumesc!
Partea bună e că mi-am cumpărat un brad pentru Crăciun.
E adorabil!
Stai puţin. Văd cumva ornamentul de la Brad?
L-am găsit în cutia cu lucruri de la Brad.
Vreau să închizi acea cutie
şi să o duci în boxă, aşa cum a zis Ernie.
Ar trebui să sigilezi cutia aia şi să uiţi de ea.
Cutia cu lucrurile de la Brad.
În boxă. Imediat.
Bine, bine. Mă duc chiar acum. Bine? Pa.
Găseşte-mi o poveste bună pentru Crăciun.
"Pentru Abigail. Cu dragoste eternă, Moş Crăciunul tău secret."
Bună! Mă numesc Sophia. Tocmai m-am mutat în apartamentul 15.
Am găsit asta în boxă. Eşti cumva Abigail?
Nu, eu sunt Margie. Ea este Abigail.
Îi cumpăr bebeluşului meu cadouri de Crăciun,
dar sunt de la mine, nu de la Moş Crăciun.
Bine. Mulţumesc!
Şi un Crăciun "mieunit"!
De parcă n-am mai auzit replica asta!
Cine e Abigail?
De ce n-a primit cadoul?
Cine e Moş Crăciunul secret? Cineva cunoscut sau un admirator secret?
Ce cadou e?
Poate asta e povestea pe care trebuie să o scriu.
Bună, Ernie. Bună dimineaţa!
Bună dimineaţa, Sophia. Cum a fost în prima ta zi?
A fost destul de interesant. Am găsit asta în boxă.
"Pentru Abigail. Cu dragoste eternă, Moş Crăciunul tău secret."
Ştii cine e Abigail?
Mi-e teamă că nu te pot ajuta.
Cred că Abigail e cineva din trecut.
Acest cadou era plin de praf,
de parcă e în boxă de mult timp.
Şi uite ce fragilă e banda adezivă.
Iar hârtia de împachetat pare din anii '70.
Din anii '70. Într-adevăr.
De când lucrezi aici?
Am venit aici în '81.
Exista vreo persoană pe nume Abigail atunci?
Nu din câte îmi aduc aminte.
Chiriaşii lasă uneori lucruri în boxă.
Probabil cadoul ăsta a fost uitat acolo acum mult timp.
Îl duc eu înapoi, dacă vrei.
- De fapt, aş vrea să-l păstrez. - De ce?
Sunt jurnalistă şi cred că ar ieşi un articol interesant.
Aş vrea să aflu cine e Abigail şi să-i duc acest cadou.
Întreab-o pe Esther. Ea e cea mai veche chiriaşă.
Bine. Mersi, Ernie!
Nu-mi aduc aminte de nicio Abigail.
Dar dacă există,
ar trebui să fie aici, în dosarul meu.
În fiecare an, trimit felicitări de Crăciun, de Hanukkah,
de bun venit către toţi locatarii din clădire.
Am tot actualizat lista de când m-am mutat.
Dacă există vreo Abigail, ar trebui să fie aici.
Grozav.
Vrei o ceaşcă de ceai?
- Te rog. Mulţumesc! - N-ai pentru ce!
- Poftim, ia tu ăsta! - Bine. O să încep să caut.
- Nicio Abigail. - Îmi pare rău.
Poate am putea afla perioada
în funcţie de felicitare şi de hârtia de împachetat.
Dă-mi voie să mă uit. Pare foarte veche.
Da.
Ce mesaj drăguţ, nu?
M.H?
M.H! Bineînţeles! Marcy Harris.
Marcy Harris avea un magazin de cadouri lângă târgul de Crăciun.
Ea concepea felicitările, hârtia de împachetat.
- Ştii dacă mai e acolo? - A, nu. S-a pensionat acum mulţi ani.
S-a mutat în Arizona.
Magazinul ei este acum un anticariat.
"Comori fără vârstă".
Poate te ajută cineva de acolo.
Da.
Mă scuzaţi!
Dintre toate magazinele cu turtă dulce din lume,
ea intră în al meu.
Mă bucur să te văd... Moş Crăciun.
Bine ai venit în magazinul meu!
- Magazinul tău? - Da. Al meu şi al surorii mele.
Mărunţişuri şi obiecte de colecţie de odinioară.
Cauţi ceva anume sau
voiai doar să dai peste mine din nou?
De fapt caut hârtie de împachetat şi felicitări făcute de Marcy Harris.
Aveţi aşa ceva aici?
Da. Pe aici.
Asta sigur e hârtie de împachetat Marcy Harris. Abigail?
Nu, nu sunt Abigail. Încerc să o găsesc pe Abigail.
Încerc să descopăr când ar fi trebuit să primească ea acest cadou.
Marcy Harris concepea un model nou de hârtie în fiecare an
şi includea în el, în mod discret, anul.
E chiar aici.
1972. Grozav. Da. Mulţumesc foarte mult!
Cu plăcere.
Asta e tot?
Da.
Bine. O să avem întotdeauna amintirea cu Harris.
Te-ai prins, nu? Nu?
Am aflat anul în care Abigail ar fi trebuit să primească darul. 1972.
Esther s-a mutat aici în 1973,
ceea ce înseamnă că Abigail ar fi putut locui aici în 1972
şi probabil s-a mutat chiar înainte să primească darul.
Cred că acest cadou era de la cineva îndrăgostit de Abigail.
Cum ţi-ai dat seama de asta?
"Cu dragoste eternă" pare o urare romantică.
Şi nu ştiu... Scrisul pare a fi al unui bărbat.
Chiar o să scrii un articol despre asta?
Vreau să fac asta.
Vreau să aflu cine e Abigail sau...
Cine era. Şi vreau să aflu cine era Moş Crăciunul secret.
Poate ar trebui să rămână secret.
Nu, nu cred.
Cred că e o poveste care trebuie spusă.
Ne-ar ajuta să ştim ce cadou e.
- Nu ştiu ce să zic. - Ce naiba! Deschide-l.
Trebuie să am grijă cu hârtia asta. Vreau s-o păstrez.
E foarte romantic.
Crezi?
Ştii povestea din "Spărgătorul de Nuci",
baletul de Crăciun pe muzica lui Ceaikovski?
Singurul lucru la care mă uit de Crăciun este "Greu de ucis".
E un film grozav,
dar povestea asta are loc în Ajunul Crăciunului,
când o tânără primeşte un spărgător de nuci de la unchiul ei iubit.
Şi în seara aia, spărgătorul de nuci se transformă într-un prinţ...
Iar prinţul o duce pe fată într-o lume minunată,
unde se învârtesc pe vârful degetelor.
Asta ştiu şi eu.
Acest spărgător de nuci e făcut manual, e o operă de artă. Pare vechi.
Sigur e valoros.
Adică putem lua bani pe el?
Acum are şi o valoare sentimentală, şi monetară.
Povestea asta a devenit mult mai interesantă.
Ai dosare despre chiriaşii de dinainte de 1973?
Da. În boxă.
Poţi să cauţi pe acolo, dacă vrei.
Succes în a o găsi pe Abigail.
Mulţumesc, Ernie!
Cine eşti, micuţule?
Care e povestea ta?
Ce rapidă ai fost? Ce ai pentru mine?
Am un mister de Crăciun care o să-ţi facă ciorapii să-ţi sară din picioare.
Ciorapii mei de mătase sunt foarte scumpi,
aşa că ar fi bine să fie ceva interesant. Să auzim.
Articolul este despre un cadou de Crăciun care nu a ajuns la destinatar,
o femeie pe nume Abigail, trimis de un Moş Crăciun secret care o iubea.
Iar cadoul? E un spărgător de nuci vechi, acoperit de pietre preţioase.
Butaforie.
Mie mi se par adevărate.
Continuă.
Cred că acest cadou ar fi trebuit livrat în 1972.
A stat într-o boxă,
acoperit de praf, timp de 50 de ani, până l-am descoperit eu.
Nu-i rău. Ştii cine e Abigail? Sau cine e Moş Crăciunul secret?
Nu încă. Misterul face totul mai interesant, nu?
Ăsta nu e un articol, Sophia.
Nu e?
Nu, e o serie de articole.
Dă-mi imediat prima parte.
Bine, grozav. Aşa voi face. Mulţumesc!
Pe urmele cadoului secret.
Vin.
Bună, scumpo. Ce zici de mâncare chinezească pentru cină?
Da.
Doar că nu pot sta mult, pentru că am de lucru.
Ai făcut rost de un articol de ieri până azi?
Te descurci!
Ţi-am urmat sfatul şi am câştigat un contract
de o serie de articole pentru ziar.
Ţi-am dat multe sfaturi bune. Va trebui să-mi dai mai multe detalii.
Am dus cutia cu lucrurile lui Brad în boxă, cum mi-ai ordonat...
Nu a fost chiar un ordin.
Şi am găsit un cadou de Crăciun,
pentru o fată pe nume Abigail, de la un Moş Crăciun secret.
Pare luxos. O antichitate.
Da, ştiu. Iar acum am un alt mister de rezolvat,
în afară de a afla cine e Abigail. Cine e tipul ăsta.
Ce? De ce...
De ce rânjeşti aşa la mine?
Mă bucur să văd că ţi-a revenit entuziasmul.
Am şi o variantă preliminară pentru primul articol. Vrei s-o citeşti?
Bravo! Nu e doar o poveste poliţistă.
Este şi o poveste despre comunitate, despre dragoste eternă şi a dărui,
despre Crăciun... Moştenirea spărgătorului de nuci.
E frumos.
Mulţumesc! Şi asta e doar prima parte.
Atunci, pune-te pe treabă.
Bine. Arată bine.
Salvează
şi trimite.
Brad de ce nu mi-a dat niciodată un cadou aşa frumos?
Poate pentru că mereu aleg bărbatul nepotrivit.
Stai liniştit, micuţule. O s-o găsim pe Abigail a ta.
Bine ai revenit, fată care nu eşti Abigail.
Am deschis cadoul.
"Misterul spărgătorului de nuci de epocă, scris de Sophia Meyer."
Acum trebuie doar să aflu istoria şi originea spărgătorului de nuci.
Aş zice că ai venit la locul potrivit.
Vorbeşti cu profesorul Jackson Hawkins...
Predau istoria Germaniei
şi am un curs despre folclorul şi legendele de Crăciun, la universitate.
- Da. Pot să mă uit? - Sigur că da.
E extraordinar.
Da.
Vezi ce diferit e de toţi ceilalţi?
Tu i-ai făcut pe toţi?
Da, ai putea spune că sunt nebun după spărgătoare de nuci,
dar nu am văzut niciodată unul cu nasturi de diamant.
- Adică diamante adevărate? - Nu glumesc când e vorba de comori.
Vânătoarea de comori era un hobby al meu.
Ai vrea să mergem să bem o cacao fierbinte?
Da.
Nu a fost făcut pentru a fi vândut, asta e sigur.
Bastonul şi coroana sunt făcute din aur de 24 de karate.
Blana de pe mantie e de nurcă alpină. Specie acum dispărută. Pune mâna.
- Sărmana. Ucisă pentru aşa ceva. - Da.
Aceste rubine sunt din mina Mogok, din Myanmar.
Uite ce clare sunt. Este absolut extraordinar.
Îţi poţi da seama când a fost făcut?
În perioada Primului Război Mondial, cred.
Uită-te la emblema asta. A fost făcut de sau pentru cineva de viţă nobilă.
Dacă e asociat cu cineva de viţă nobilă îi creşte valoarea?
Cu siguranţă.
Unde spuneai că l-ai găsit?
Într-o boxă.
- De la un Moş Crăciun secret? - Da. Punem accent pe secret.
Dacă vrei să investighez un pic în legătură cu băiatul ăsta de lemn,
o fac cu plăcere.
Ai dat peste un mister de proporţii epice.
Aş aprecia.
- Pot să fac nişte poze? - Te rog.
Încă ceva.
Spărgătorul ăsta de nuci este extrem de valoros, aproape nepreţuit.
Poftim? Poţi să fii un pic mai explicit?
Dacă ar fi să ghicesc, aş spune că e vorba de o sumă din şapte cifre.
- Uau! - Da.
Aşa că ai grijă ce informaţii dezvălui publicului.
Şi păstrează-l într-un loc sigur.
Un loc sigur, adică sub cheie?
E o comoară.
Există vânători de comori pe lume.
Pare că vorbeşti din experienţă.
Aşa e.
Am învăţat asta pe pielea mea.
Salut, şefu'. Am primit mesajul tău. De ce ai nevoie?
Uită-te în "Ashford Times". Pagina trei.
Vreau spărgătorul ăla de nuci. Adu-mi-l.
Unde e?
Îl are jurnalista Sophia Meyer.
Mă ocup.
Acest spărgător de nuci are o valoare inestimabilă.
Nu contează cum.
Nu contează cine îţi stă în cale.
Adu-mi-l.
Cum a intrat în posesia Moş Crăciunului secret
un spărgător de nuci atât de valoros?
Ştia el valoarea obiectului,
când a împachetat cadoul pentru Abigail?
Hârtia de împachetat şi felicitarea sugerează că era un cadou
de la un bărbat foarte îndrăgostit.
Bărbaţii care îmi plac mie sunt ca animalele de pluş.
La început sunt drăguţi şi îţi vine să îi iei în braţe.
Dar se dovedeşte că nu au coloană vertebrală şi sunt plini de umplutură.
Hei, Ernie. Mititelul ăsta are nevoie de nişte petice,
iar Esther nu-şi găseşte trusa de cusut.
Poţi să-mi împrumuţi una?
Sophia, eu sunt administratorul. Am de toate.
Grozav.
Mi s-a părut că aud muzică.
- Da? - Da.
Mi-a plăcut articolul tău. Abia aştept să-l citesc pe următorul.
Mulţumesc!
Cineva va primi multe cadouri de Crăciunul ăsta.
Astea sunt pentru cei dragi.
Deci ai familie. Ai şi nepoţi?
A, nu. Chiriaşii sunt cei dragi pentru mine.
S-ar putea să fie şi un cadou cu numele tău pe el, aşa că nu trage cu ochiul.
Norocoasa de mine.
- Sunt doar eu. - Îmi pare rău.
M-ai speriat de-a binelea.
Scuze! Voiam să nu fac zgomot.
Ce cauţi aici? Cum m-ai găsit?
Am găsit săgeata aurie din Amareth. A fost floare la ureche să te găsesc.
Bine, presupun că ai informaţii importante pentru mine.
Am informţii cruciale despre spărgătorul tău de nuci.
Spărgătorul de nuci al lui Abigail.
L-ai lăsat afară, aşa? Nu ai auzit ce ţi-am spus?
Cuvintele sunt modul în care îmi câştig existenţa.
De ce stă aşa la vedere, ca oricine să-l poată lua?
Sărmanul a fost ţinut în cutie zeci de ani.
M-am gândit să-i ofer puţină libertate.
Şi în plus, chiar mă ajută să scriu al doilea articol.
Te rog, ai grijă. Bine?
Da. Bine.
Deci... care sunt informaţiile alea cruciale?
M-am documentat un pic.
Emblema regală pictată la baza spărgătorului de nuci
aparţine Casei Leopold.
Un mic regat în Alpi, la graniţa dintre Germania şi Austria.
Regatul s-a destrămat în 1920, iar castelul e proprietate privată.
E o pistă moartă.
Nu te grăbi. Am găsit o rudă îndepărtată.
O verişoară de gradul al treilea,
care se întâmplă să locuiască la marginea oraşului.
Uau!
Chiar eşti un vânător de comori.
Crezi că ai putea să-mi faci rost de datele ei de contact?
Cred că aş putea să fac ceva mai mult.
Ce faci în seara asta?
În seara asta?
Da. E posibil să ne aştepte, între şase şi opt.
- Scuze! Pe noi? - Da. Sophia, haide!
Sunt un vânător de comori. Asta îmi place.
Nu ştiu.
Haide!
Trebuie să recunoşti că te-am ajutat un pic.
Poate.
Mai întâi, un test. Trebuie să mă întorc la locul faptei, adică...
În boxa. Să mergem acum.
Bine.
Trebuie să căutăm nişte cutii cu dosare
şi să vedem dacă a existat vreo Abigail care a locuit aici în 1972.
Şi trebuie să află şi dacă, în clădire, în acea perioadă,
locuiau şi bărbaţi necăsătoriţi.
Sănătate!
Mulţumesc!
Deci, îţi plac spărgătoarele de nuci?
Da.
În folclorul german,
spărgătoarele de nuci sunt oferite drept cadouri pentru a aduce noroc
şi a apăra casa de spirite rele.
Când au părut prima oară?
Cele care arată ca nişte soldaţi şi ca nişte membrii ai familiei regale
au apărut în Germania pe la 1800.
Au fost realizate în regiunea Erzgebirge.
Adică în regiunea muntoasă a ţării.
Lângă regatul Leopold?
Da.
Atunci, nu este baletul "Spărgătorul de Nuci" al lui Ceaikovski
cel care a creat legătura dintre spărgătorul de nuci şi Crăciun?
Ai dreptate din nou.
Baletul a avut premiera în 1892,
dar povestea originală, scrisă de E.T.A. Hoffman,
"Spărgătorul de Nuci şi Regele Şoarece", a fost publicată în 1816.
ETA, adică "estimated time of arrival."
Scuze, nu... Te rog.
Continuă.
Povestea originală era mai înfricoşătoare
decât versiunea din balet.
În ea, Regina Şoarece pune o vrajă rea asupra unui prinţ
şi îl transformă într-un monstru hidos...
Un spărgător de nuci.
O poveste veche de când lumea.
Bărbaţii se poartă mereu de parcă ar fi Feţi-Frumoşi,
când, de fapt, sunt nişte şobolani.
Nu toţi bărbaţii.
Unii bărbaţi sunt pur şi simplu... blestemaţi.
În fine, are o loc o luptă între prinţul blestemat
şi Regele Şoarece.
Prinţul blestemat luptă cu curaj,
dar Regele Şoarece ajunge să fie în avantaj.
E pe punctul de a-l omorî pe prinţul blestemat.
- Dar chiar atunci... - Tânăra fată...
Da! Clara!
Ia papucul şi-l aruncă spre Regele Şoarece.
Şi îl omoară.
Astfel blestemul este ridicat.
Dragostea Clarei este cea care l-a transformat pe monstru în prinţ iar.
Dragostea sau papucul ei?
Papucul l-a ucis pe Regele Şoarece, dar dragostea ei a ridicat blestemul.
Îmi pare rău, dar... E rahat de şobolan.
Nu crezi că dragostea unei femei poate transforma un şobolan într-un prinţ?
Nu, cred că este responsabilitatea bărbatului
de a alege să fie prinţ sau şobolan.
Cum rămâne cu magia dragostei?
Dragostea inspiră, oferă alinare şi sprijin.
Este catalizator al schimbării şi evoluţiei.
Dragostea răspândeşte bucurie şi compasiune.
Eu cred că dragostea poate vindeca blesteme,
mai ales pe cele pe care le punem singuri asupra noastră.
Tony.
Dragoste şi magie.
Magie?
Da, e magic că am găsit asta, nu crezi?
- Da. - Da.
E o poveste veche de când lumea.
Poate ar trebui să plecăm.
- Da. - Da.
Da.
Ca să recapitulăm. O cheamă Leonie Leopold.
- E un nume grozav. - Da, nu-i aşa?
Mulţumesc!
Bine.
Ce rang are verişoara unui rege?
Verişoara de gradul trei.
Este ducesă sau Dame?
- Dnă Leopold, sunt... - Profesorul şi ziarista.
Speram că ne veţi povesti câte ceva despre el.
Luaţi obiectul ăsta de lângă mine.
Este blestemat!
Mă duc să-l pun în maşină.
Dnă Leopold, ne cerem scuze.
Spărgătorul de nuci e o parte a unui mister mult mai mare
pe care am vrea să-l explicăm şi avem nevoie de ajutorul dvs.
Sunteţi în siguranţă acum.
Ai noroc că eşti şarmant. E singurul motiv pentru care vă las să intraţi.
Mulţumim!
E o reţetă de familie.
Mulţumesc!
M-am mutat la celălalt capăt al lumii
ca să scap de moştenirea Leopold.
Iar acum chestia aia e în curtea mea?
Cum se poate aşa ceva?
De ce spărgătorul de nuci nu mai e în familia dvs.?
Ne-a adus doar durere şi suferinţă. Ne-a blestemat familia.
Cum aşa?
Primul Război Mondial a afectat foarte mult familia Leopold.
Jumătate de familie a fost ucisă în lupta cu nemţii, inclusiv doi prinţi.
Mai rămăseseră doar trei membri ai familiei regale:
Regele Leon, Regina Nora
şi cel mai mic fiu al lor, Prinţul Peter.
Regele şi regina erau prea bătrâni pentru a mai avea copii,
aşa că regele spera ca dinastia să fie continuată
de fiul lui de 21 de ani.
Dar Peter nu era genul care să se căsătorească.
- Nu ştiu. - Peter îl iubea pe Finn, un om de rând.
Un bărbat din popor.
Peter îl copleşea pe Finn cu daruri extravagante,
iar Finn a folosit pietrele ca să facă un spărgător de nuci pentru Peter.
Se considera că spărgătoarele de nuci dau putere
şi îi apără pe cei care le deţin.
Au trecut o sută de ani şi încă ne luptăm să-i acceptăm pe oameni
aşa cum sunt, indiferent pe cine iubesc.
Regelui Leon nu-i păsa de dragoste.
Singurul lucru de care-i păsa era continuarea liniei dinastice.
Când regele a aflat despre aventura amoroasă a fiului său cu Finn,
l-a exilat pe Finn din regat
şi i-a interzis fiului său orice interacţiune cu acesta.
Peter a fost atât de îndurerat, încât a murit de un atac de cord.
De inimă frântă?
Regele s-a simţit vinovat şi a văzut spărgătorul de nuci drept un semn,
o aducere aminte a inabilităţii sale tragice de a vedea.
Dar regina nu putea să renunţe la spărgător, nu-i aşa?
Pentru ea, era o reprezentare a dragostei dintre Finn şi Peter,
şi nu doar a dragostei dintre ei, ci şi a iubirii pe care i-o purta fiului ei.
Da.
Dar regele credea că spărgătorul de nuci e blestemat.
Şi că atâta timp cât el va exista, blestemul va continua.
Regina i-a dat spărgătorul de nuci, spre păstrare, cameristei ei.
Apoi spărgătorul a trecut de la sora reginei
la o verişoară, apoi la o altă verişoară.
Şi oricine îl avea era lovit de tragedie.
Până la urmă, prin 1960,
a fost donat unei companii de balet din Minsk,
care punea în scenă "Spărgătorul de nuci".
Ştiţi cumva cum se numea compania de balet?
Nu ştiu şi nu-mi pasă.
Nu vreau să am nimic de-a face cu acest obiect sau cu traseul lui.
Dar mi-a făcut plăcere să te cunosc.
Mulţumim foarte mult, dnă Leopold.
Leonie, te rog.
Dnă Leopold, eu...
Mă întrebam dacă îmi permiteţi
să spun povestea lui Peter şi să cinstesc dragostea lui pentru Finn.
- Nu a mai fost spusă niciodată. - Eu cred că a venit timpul.
Cred că ai dreptate.
Păcat că dragostea dintre Peter şi Finn nu a putut fi...
Cum să fie? Ca dragostea pe care Leonie o avea pentru tine?
Voiam să spun cinstită, dar da, şi ce ai spus tu.
Spărgătorul de nuci face parte din istoria Austriei.
- Ar trebui să fie într-un muzeu. - Da, sunt de acord cu tine.
Ca vânător de comori,
ai căutat comori în interes personal sau pentru muzee?
Ascultă, Sophia, e ceva ce trebuie să-ţi spun.
- Stai puţin. - Ce?
Cred că văd o lumină la mine în apartament.
- Poate ai lăsat lumina aprinsă. - Nu, părea o lanternă.
Se mişca.
Cred că a fost cineva aici.
Sau e încă aici.
Ar trebui să duci rapid spărgătorul ăsta de nuci într-un muzeu.
În niciun caz. Suntem aproape de a rezolva misterul.
Articolul ăsta e mai important decât siguranţa ta?
Sunt ziarist de investigaţii. Riscul e în fişa postului.
Bine. Măcar lasă-mă să dorm pe canapeaua ta în seara asta.
- Pentru siguranţă. - Ţi-e frică să rămâi singur?
Nu ştiu. Tu ce părere ai? Să-l lăsăm.
Dragostea.
Ce suntem dispuşi să facem pentru ea?
Să sacrificăm pentru ea? Să dăm pentru ea?
Este denaturarea iubirii un blestem?
Dacă iubirea ne răneşte, poate ea să ne şi vindece?
- Alo? - Salut, Thibb.
Sunt încă la serviciu, aşa că spune-mi detectiv Thibb.
Ştiu. Îmi pare rău că te sun aşa târziu.
De ce ai nevoie? Are legătură
cu articolele pe care le publici în "Ashford Times"?
Ai citit articolele mele?
Le-am frunzărit.
Glumesc. Sunt grozave, puştoaico!
Mersi, Thibb.
Am nevoie de ajutor să aflu ce s-a întâmplat cu spărgătorul de nuci.
Spărgătorul de nuci din articolele tale?
Da. Cel despre care se spune că e blestemat şi foarte valoros.
O să văd ce pot face.
- Mersi, Thibb. Eşti grozav. - Bine. Pa.
Bună dimineaţa!
Cafea?
- O cafea bună! - Panaceul unui ziarist.
- Ai făcut noapte albă? - Nu, nu, nu.
Am dormit două ore, dar am nişte informaţii pentru tine.
- Informaţii cruciale. - Bine. Spune.
- Spărgătorul de nuci a fost furat. - Ce?
Da, a fost furat de la teatrul Pembroke pe 14 decembrie 1972.
- Cum ai aflat asta? - Am un prieten la poliţie.
Impresionant!
Teatrul Pembroke e în oraşul vecin, nu?
Da. Mă duc acolo azi.
Pot să vin şi eu?
- Da, chiar speram că vei veni. - Ce-i aia?
"Am răspunsuri la toate întrebările tale."
"Ne vedem la intersecţia dintre străzile Elm şi Rosedale".
"Adu spărgătorul de nuci. La prânz."
- Ar trebui să anunţăm poliţia. - A, nu.
Trebuie să aflu întreaga poveste şi încă nu o ştiu. Mă duc.
Bine. Doar că...
Măcar lasă-mă să vin cu tine.
Bine. Dar să stai la distanţă,
pentru că nu vreau să-l sperii pe tip.
Bine. Să trăiţi, am înţeles!
Ai întârziat din nou, Rizzo. Eşti concediat.
Se pare că trebuie să fac totul singur.
Hei!
- Eşti bine? - Da, cred că da.
În ce parte s-a dus?
Spre Ashford Lounge. Să ne despărţim. Ne vedem acolo.
Bine.
Dispozitiv de urmărire.
Şmecheră mică!
- Sărbători fericite! - Mulţumesc!
Scuzaţi-mă.
Sophia.
El a fost.
Dar a dispărut.
A fost pe aproape. Chiar speram că-l vom prinde.
Mulţumesc!
- Mă întorc imediat. - Da, sigur.
Tu trebuie să fii Sophia.
- Bună. - Bună.
Fratele meu se distrează de minune ajutându-te la articole.
E înnebunit după spărgătorul ăla de nuci.
Sau poate nu e vorba doar de spărgătorul de nuci.
Fratele tău a fost de mare ajutor.
Mă bucur. Are nevoie de ceva care să-l scoată din starea de tristeţe.
Tristeţe?
Nu ar trebui să spun mai multe, dar aşa cum el te ajută pe tine,
şi tu îl ajuţi pe el. Poate chiar mai mult.
Faceţi o echipă grozavă.
Eu doar...
Nu-mi vine să cred că el a făcut toate spărgătoarele de nuci. Sunt...
- Sunt minunate. - Mă scuzaţi, dră.
Scuză-mă!
- A fost o nebunie! Eşti bine? - Da.
Eşti o femeie plină de surprize. Un dispozitiv de urmărire?
Ei bine...
Trebuie să ajung la curs, dar... Ne vedem mai târziu?
- Da. - Bine.
Trebuie să ai mai multă grijă, Soph.
Dar am grijă.
Nu mă refer la bărbaţii necunoscuţi care încearcă să te jefuiască.
Ce-i cu tipul ăsta, Jackson?
Ce e cu el?
L-ai lăsat să doarmă la tine?
Pretinsul vânător de comori pe care tocmai îl cunoscuseşi?
Haide!
Nu sunt proastă. Am pus spărgătorul de nuci într-un loc sigur.
Şi în plus, Jackson m-a ajutat foarte mult.
Vânătorii de comori caută comori.
Dacă te foloseşte ca să pună mâna pe spărgătorul de nuci?
Nancy, eu...
Ai zis că chestia aia valorează milioane, nu?
Mă îndoiesc că există un vânător de comori pe lume care n-ar face orice,
inclusiv să se poarte ca un prinţ.
Ai dreptate.
Nu vreau să fiu dură, Soph, dar tu nu...
Ce? Nu am cel mai bun palmares când e vorba de bărbaţi?
Da, ştiu.
Îţi stă în fire să verifici. L-ai verificat deja?
- Nu încă. - Verifică-l, Soph.
Mersi, Stan.
Ce se întâmplă?
Încerc să aflu.
Vai!
- Ernie, eşti bine? - Ar trebui să-l vezi pe celălalt.
Da, aş vrea să-l văd pe celălalt. Cum arăta?
Purta o mască pe faţă.
Era solid. Părea un tip la 30 de ani.
Îmi pare rău!
E în regulă. Suntem bine.
E din cauza articolelor tale, nu?
Cred că da. Există vânători de comori care vor spărgătorul de nuci.
Sărmanul, a avut deja o viaţă grea.
Tu spune-ţi povestea.
Sună-mă, dacă îţi aduci aminte de ceva.
- Deci e din cauza articolelor tale? - Cred că da.
Am nevoie să afli informaţii despre un tip pe nume Jackson Hawkins.
Hawkins?
Da, l-am arestat acum trei ani. Era vânător de comori.
A evitat să intre la închisoare returnând nişte artefacte furate.
Cred că încă face muncă în folosul comunităţii.
Poţi să-mi faci rost de raportul de arest?
Da. E public.
Deci tu crezi că e implicat în asta?
Decembrie 1972. Karen şi Mark LaVallee
au eliberat brusc apartamentul 5, în Ajunul Crăciunului,
împreună cu fiica lor Abigail, în vârstă de 17 ani.
Mă întreb de ce în Ajunul Crăciunului.
Stai puţin! Apartamentul 5 e apartamentul lui Margie.
Asta înseamnă că Margie s-a mutat imediat după ce Abigail a plecat.
Bine. Abigail, poreclită Twirly.
Twirly? Pare o poreclă pentru o balerină.
Poate Abigail era dansatoare,
iar Tony voia ca ea să aibă propriul ei spărgător de nuci!
Deci dacă au plecat în Ajun de Crăciun,
asta explică de ce Abigail nu a primit cadoul.
Dar cum a intrat Tony în posesia a ceva atât de valoros?
Şi de ce voia să i-l dea lui Abigail?
Ea a ştiu că e furat şi a refuzat cadoul?
Şi, aflând că marea ei dragoste e un hoţ şi un şobolan,
a fugit cu părinţii ei? Sau...
Bună, Ivana.
Renumita balerină Ivana Sorokin
va coregrafia "Spărgătorul de Nuci" sezonul ăsta.
Bingo!
Indicaţii către teatrul Pembroke.
- Sărbători fericite! - Mulţumesc.
Un alt şobolan.
- A trecut mult timp, Jackson. - Nu destul de mult.
Sora ta e minunată.
- Ar fi păcat să i se întâmple ceva. - Las-o în pace, bine?
Doar dacă mă ajuţi.
Sunt încă sub supraveghere.
Şi eu încă am informaţii despre tine care ar putea duce la arestarea ta.
Bună, scuze. O caut pe Ivana Sorokin.
E acolo.
Eu sunt Ivana Sorokin.
Bună, sunt Sophia Meyer de la "Ashford Times".
Tu eşti aici?
Acum mult timp.
Da, eu sunt.
Ce crezi că s-a întâmplat cu spărgătorul de nuci?
Nu-mi pasă ce s-a întâmplat cu el. Mă bucur că a dispărut.
- De ce? Crezi că e blestemat? - Fără îndoială.
Cum aşa?
Spărgătorul de nuci a fost dăruit companiei noastre de balet în 1960.
A doua zi, balerina noastră principală şi-a fracturat glezna.
Acest lucru a pus capăt carierei ei.
Vai!
Lucrurile nu s-au oprit aici.
Decoruri au căzut pe membrii echipei. S-au anulat spectacole.
După ce Tony, paznicul, l-a furat,
toate lucrurile rele au încetat. Ne-am dat seama că e blestemat.
- Tony? - Da. Tony.
Era un tânăr atât de amabil. Toată lumea îl iubea.
Dar...
Într-o noapte de decembrie,
Tony şi spărgătorul de nuci au dispărut.
Am auzit un foc de armă, în noaptea aia. Am chemat poliţia.
- A fost cineva rănit sau ucis? - Nu din câte ştim.
Nu era nimeni aici, când a ajuns poliţia.
Ce crezi că s-a întâmplat cu Tony?
Unii din trupă credeau că a fost ucis
şi că asasinul i-a ascuns cadavrul.
Dar tu nu crezi asta, nu?
Am fost un pic îndrăgostită de Tony,
dar n-a durat mult.
Tony era îndrăgostit de Carolyn, o fată care lua lecţii de balet.
După acea noaptea, nu am mai văzut-o pe fată.
Am sperat că ea şi Tony au fugit împreună.
Ce-ai zice dacă aş putea să-ţi înapoiez spărgătorul de nuci?
Ţi-aş zice să-l arunci! Să-l păstrezi.
Şi să nu-l aduci lângă dansatorii mei.
Valorează destul de mulţi bani.
Atunci, te rog, donează-l unui loc unde ar putea face un bine.
Noi nu-l vrem.
O, mulţumesc!
Salut, Diane.
Salut!
Ce se mai aude cu povestea ta?
Am aflat de unde a fost furat spărgătorul de nuci.
Bravo! Te-a ajutat tipul ăla Jackson?
Nu, nu de data asta.
Nu vreau să fiu indiscretă, dar se întâmplă ceva între voi?
Ai petrecut mult timp cu el.
Lucrez pe cont propriu acum.
- Serios? - Da.
Da, se pare că e un derbedeu, ca toţi bărbaţii pe care-i cunosc.
Dar de data asta am crezut... Nu ştiu. Am crezut...
Pare că te-ai gândit prea mult.
Ar fi o imprudenţă să nu-i analizez trecutul şi motivele.
Nu ştiu ce motive crezi tu că are.
Dar în situaţii de genul ăsta, e mai bine să îţi asculţi inima.
Ce îţi spune inima?
Nu ştiu.
Uneori e greu să fii destul de curajoasă încât să asculţi.
Dar ca reporter, ai fost mereu cutezătoare, Sophia.
Mersi, Diane.
Urmează-ţi inima
şi adu-mi următorul episod din poveste.
Bine. Pa!
Unde ai pus toate spărgătoarele mele de nuci?
Le-am vândut pe toate.
Nu merit o soră ca tine.
Ai dat de belea din nou?
Da.
Nu ştiu cum să scap de data asta.
E vorba de Sophia?
Oarecum, dar...
Nu e chiar aşa.
Sărbători fericite!
Intră.
Cum te simţi?
Destul de bine pentru vârsta mea.
Bine.
Ţi-am adus un cadou. Vrei?
Doar dacă bei şi tu.
Ce te preocupă, Sophia?
Cred că avem multe de vorbit...
Tony.
M-am gândit că o să avem discuţia asta până la urmă. Cum ţi-ai dat seama?
Ernst Theodor Ammadiss. E.T.A. Ca în E.T.A. Hoffman,
cel care a scris "Spărgătorul de Nuci şi Regele Şoarece"?
Nu mai puteam fi Tony. Eram un om căutat.
Dar voiam un nume pe care Abigail, dacă se întorcea, l-ar fi recunoscut.
Ar fi ştiut că sunt eu.
Pun pariu că de aici se aude o melodie din "Spărgătorul de Nuci", nu?
Da.
Şi toate cadourile astea sunt tot pentru Abigail, nu?
Unul pentru fiecare an în care am fost despărţiţi.
Deci ai lăsat spărgătorul de nuci, împachetat, în boxă
pentru că a fost furat?
Nu voiam să-l găsească nimeni şi să facă legătura.
Dar ar fi încă acolo, dacă ea...
Dacă s-ar întoarce...
Boxa era locul unde ne întâlneam,
unde puteam fi singuri, departe de părinţii ei.
Ce s-a întâmplat în noaptea aceea, la teatrul Pembroke?
În noaptea în care am furat spărgătorul de nuci,
am ucis un bărbat.
Eram tânăr. Speriat.
- Am fugit. - Nu, Tony.
Nu ai ucis pe nimeni. Nu s-a găsit niciun cadavru.
Cineva m-a prins asupra faptului.
M-am panicat. L-am lovit. Am văzut cum a căzut în fosa orchestrei.
Chiar dacă n-am omorât pe nimeni, tot am furat ceva.
Dar de ce ai furat spărgătorul de nuci?
Am cunoscut-o pe Abigail, în 1971, la teatru.
A fost dragoste la prima vedere pentru amândoi.
Eu abandonasem liceul şi eram om de serviciu.
Părinţii ei i-au interzis să se vadă cu mine.
Nu eram destul de bun pentru ea.
M-am gândit că sunt diamante adevărate pe spărgătorul de nuci.
Credeam că le putem folosi ca să fugim împreună.
În noaptea în care l-am furat,
am împachetat cadoul şi l-am lăsat în locul unde ne întâlneam de obicei,
sperând că ea îl va găsi.
Credeam că am ucis pe cineva
şi nu puteam să o fac de ruşine pe Abigail, aşa că am fugit.
Am încercat să-i trimit un mesaj, dar părinţii ei au aflat
că plănuiam să fugim împreună.
Aşa că s-au mutat.
Iar tu ai venit aici, sperând că ea s-ar putea întoarce într-o zi.
Am căutat-o ani de zile. Nu am avut noroc.
Încă o iubesc...
În fiecare minut al zilei.
Nu te da bătut, Tony.
Nu mă dau.
Cu 50 de ani în urmă,
o poveste de dragoste adevărată nu a avut parte de un final fericit.
Dragostea adevărată nu moare.
Dragostea adevărată rezistă, fie că e vorba de 50 de minute sau de 50 de ani.
În acest Ajun al Crăciunului...
"Tony va aştepta,"
"dragostea lui pentru Abigail e la fel de puternică azi, ca acum 50 de ani."
"O dragoste mai preţioasă decât orice spărgător de nuci cu nestemate."
"Abigail, dacă citeşti articolul ăsta,"
"prinţul tău te aşteaptă."
La revedere, Brad.
Nu mai ai nicio putere asupra mea.
Jackson, ce cauţi aici?
Nu ar trebui să termini orele de muncă în folosul comunităţii?
Să ştii că nu te-am minţit niciodată. Bine?
Doar ai omis să-mi spui informaţii relevante.
Şi nu ştiu ce e mai jignitor...
Faptul că nu mi-ai povestit despre trecutul tău
sau faptul că desconsideri atât de mult talentul meu de detectiv,
încât ai grezut că nu o să-mi dau seama.
Mi-e ruşine de ce am făcut.
Chiar mi-e ruşine. Ai dreptate. Am fost un şobolan.
Dar nu mai sunt acum.
- Nu te cred. - Am încercat să-ţi spun.
În maşină, când ne întoarceam de la Leonie. Am încercat să-ţi spun.
Ai avut la dispoziţie mult timp în acea noapte când ai fi putut să-mi spui,
când mâncam popcorn.
Stai puţin.
- Hei! Jackson, ce se întâmplă? - Totul a luat-o razna.
- Nu ştiu ce să fac. - Poftim?
- Unde e spărgătorul de nuci? - Într-un loc sigur, cum ai sugerat.
- Îmi pare rău, dar am nevoie de el. - Ştii că nu pot face asta.
Te rog, Sophia. Te implor.
Nu. Îmi pare rău, dar nu o să încurajez obiceiurile tale de infractor.
Sophia, nu pot să plec de aici fără el.
Atunci va trebui să-mi sun prietenul detectiv.
Te rog, nu face asta!
Aşteaptă. Pot să-ţi explic totul.
Tu mi-ai cumpărat toate spărgătoarele de nuci?
Da. Înainte să descopăr că eşti un şobolan.
Ai dreptate, Sophia. Sunt un şobolan.
Dar acum, sunt un şobolan încolţit.
Ce vrei să spui?
Trebuie să-i dau spărgătorul lui Simon, ca să nu-i facă rău surorii mele.
Simon e tipul cu peticul pe ochi?
Da, el e.
Da.
Te-am văzut cu el, ieri. De cât timp mă minţi?
Nu te mint, Sophia.
Eram vânător de comori, iar Simon era şeful meu.
Am fost arestat,
dar mi-era frică de Simon, aşa că în loc să dau poliţiei numele lui,
le-am spus numele tuturor celorlalţi cu care lucrasem.
Iar acum el o ameninţă pe sora mea.
Şi dacă nu-i dăm spărgătorul de nuci...
Nu ştiu ce se va întâmpla.
E el. E Simon.
Îl ai?
Nu încă.
Tic, tac.
Andrea! Nu-i face rău surorii mele.
Adu-mi spărgătorul de nuci şi o să fie bine.
Spune "bine".
- Bine. - "Într-o oră".
Într-o oră.
La teatrul Pembroke.
Déja vu. Ne vedem acolo într-o oră.
Cum rămâne cu sora mea?
Îmi aduci spărgătorul de nuci şi eu îţi spun unde o găseşti.
- Bine. - Ce facem?
Foarte isteţ.
E o ascunzătoare bună.
O să-i dăm spărgătorul de nuci lui Simon.
- Nu putem avea încredere în el. E... - Ce? Un monstru? Un şobolan?
Un Rege Şoarece?
Un pirat care se îmbracă de la Gucci.
Am un plan.
Pe cine suni?
O să avem nevoie de ajutoare.
O să înregistrez totul, în caz că obţinem o mărturisire.
- O idee bună. - Da.
- Tony. - Stai puţin, Tony e administratorul?
Ai fost alături de el la pensiune în tot timpul ăsta?
Surpriză!
Mulţumesc că ai venit.
Dacă vă pot ajuta în orice fel, mă bag.
Ştii ce trebuie să faci, da?
Cunosc teatrul ca pe propriul buzunar.
Mersi!
Bine, micuţule. O să fii pe mâini foarte bune.
Avem aproximativ 20 de minute.
Aş vrea să mă laşi să-l înfrunt pe Simon singur.
Nu eşti în siguranţă.
E un tip periculos. Nu e doar o poveste.
Da, ştiu. E un efort colectiv.
Dă-mi-l.
Ai ajuns mai devreme, Simon.
Ce ai făcut cu sora lui Jackson?
E un pic legată acum.
Dă-mi spărgătorul de nuci, dacă vrei s-o mai vezi vreodată.
Stai puţin. Ai încercat să furi spărgătorul de nuci acum 50 de ani.
Acum încerci să-l furi din nou?
Nu îl fur.
Am fost lovit în faţă cu o lanternă
de tipul care l-a furat acum mulţi ani.
Vezi?
Cred că îl merit.
Dă-mi-l.
Nu până nu-mi spui unde e Andrea.
Nu eşti în poziţia de a emite pretenţii.
Stai puţin. Toate astea pentru o păpuşă idioată?
Nu e doar o păpuşă.
Păpuşa asta valorează 25 de milioane de dolari.
25 de milioane de dolari? Iar tu ce faci?
- I-o dai nenorocitului ăstuia? - E pentru sora mea.
- Drăguţ. O ceartă între îndrăgostiţi. - Nu chiar.
Povestea cu prinţul pe care mi-ai spus-o,
cum dragostea unei femei bune transformă un şoarece într-un prinţ,
e o mare prostie. Voi, bărbaţii, sunteţi toţi la fel.
A leşinat.
Rahat!
Dă-te din calea mea.
Pentru nimic în lume!
- Sophia, fugi! - Tu...
Haide!
Vino aici!
Jackson!
Haide!
Văd că aţi început fără mine. Daţi-vă înapoi. Îndepărtaţi-vă.
- E toată lumea în regulă? - Da.
Bravo!
Preluăm noi de aici. Haide. Să mergem.
- Te-a rănit? - Nu. Sunt bine.
- Ce plan, Sherlock Holmes! - Da.
Da, eşti un Watson destul de bun.
Andrea.
Îmi pare rău!
- Sunt bine. - Eşti bine? Da.
Bravo, Sophia.
Bravo şi ţie, Tony.
Prietenul tău e un băiat bun.
Da.
Da, aşa e.
Mulţumesc că aţi venit alături de noi azi, mai ales că e Ajunul Crăciunului.
Când am descoperit acest cadou de Crăciun în boxă,
am ştiut că am de rezolvat un mister interesant.
Dar habar nu aveam cât de complexă va deveni povestea.
Şi ce o să faci cu spărgătorul de nuci?
Prietenele mele cele mai bune, Nancy şi Laura,
vor duce acest spărgător de nuci de epocă în Austria, luna viitoare,
când vor merge acolo în luna de miere.
Şi el va fi expus acolo pentru a cinsti dragostea
dintre Prinţul Peter şi Finn, un om din popor.
Ce urmează pentru tine?
Pentru mine?
Am fost abordată de câteva studiouri pentru drepturile asupra poveştii
şi m-au contactat şi în legătură cu scrierea unei cărţi.
Iar de săptămâna viitoare,
voi avea un editorial săptămânal în "Ashford Times".
Sophia! Cum a rămas cu Tony şi Abigail?
Nu avem niciun semn de la ea încă.
Dar în cazul unei iubiri adevărate, speranţa nu moare niciodată.
- Iar Tony va fi aici şi o va aştepta. - Da.
Şi, ca să ştiţi, nu va fi acuzat de nimic,
acum că spărgătorul de nuci a fost înapoiat.
Oameni buni, mulţumesc că aţi venit şi Crăciun fericit!
Mulţumesc mult!
Mă scuzaţi.
Dvs. sunteţi femeia care a scris articolele alea?
Abigail?
Da.
Dar nu ai venit să mă vezi pe mine.
Tony!
Vino aici.
Tony!
Twirly!
Te-ai întors. În sfârşit!
Am fost mereu împreună.
Şi astfel dragostea învinge.
Da. Un final fericit.
Nu ştiu ce să zic. Cred că mai e un capitol.
Serios, Diane? Câte comori pot fi în subsolul acestei clădiri?
Tu eşti scriitoarea. Eu sunt doar editorul.
- Ştiu, nu mă laşi să uit asta. - Următorul tău articol e acolo.
Bine, pa.
Jackson?
Vrei să distrugi stâlpul?
Da. Asta voiam să fac.
Doar că am nevoie de aprobarea ta.
Aprobarea mea pentru ce?
Ăsta e un loc pentru dragoste eternă
şi voiam să scriu "Sophia şi Jackson"
în interiorul inimii.
Îmi dai voie?
Stai puţin.
Poftim!
Am făcut ăsta pentru tine.
E frumos.
Da.
Ştiu că nu eşti balerină,
dar te-ai învârtit în jurul inimii mele,
încă de când ai dat peste mine.
Tu ai ridicat blestemul.
Adevăratul blestem e că am crezut că dragostea adevărată trebuie să fie ca
în poveşti, când, de fapt, viaţa adevărată
şi tu sunteţi mult mai buni.
Era să uit un element cheie.
Vrei să dansezi?
Ştii că nu sunt balerină.
E în regulă. După cum ai zis, nici eu nu sunt un prinţ.
Atunci suntem perechea perfectă.
Traducerea: FAST TITLES MEDIA