Sugrįžai pas mus!
Manusai, ar girdi mus? Kaip jautiesi?
Pameni, kas tau nutiko?
Tu mus gerokai išgąsdinai.
Gera žinia ta, kad infekcija pasiduoda antibiotikams.
Tačiau tau dar gali tekti kurį laiką likti čia.
Turi atgauti jėgas.
Manusai.
Suprantame, sunku viską suvokti.
Bet tau reikia daugiau laiko pasveikti. Tavo kūnui reikia poilsio, reikia…
Aš išeinu.
Kiek skolingas?
Sąskaitą! Kiek skolingas?
Nieko neskolingas.
Ne jums.
Tikriems žmonėms, kurie čia anksčiau buvo.
Ligoninė. Procedūros, vaistai. Viskas kainuoja!
Prieš Prisijungimą
tavo gydymas šioje ligoninėje būtų kainavęs…
8 277,53 balboų arba Amerikos dolerių.
Balboų?
Aš – Panamoje?
Ar norėsite detalizuotos sąskaitos?
Aš, Manusas Oviedas, skolingas šiai ligoninei 8 277,53 dolerių.
Ir dar už greitąją.
Prašau, nesistok.
- Atleisk. - Mums malonu.
Ačiū.
Į sveikatą.
Ne per saldu?
Visad nerimauju, kad įpilu per mažai vandens.
- Tobula. - Tikrai?
Nes galiu įpilti daugiau, jei nori. Vandens.
Okyfi paveikslas čia labai tinka.
Ketinau jį grąžinti.
Manome, kad jis čia puikiai tinka.
Aš tik
norėjau jį pasaugoti, tikrai.
Aplink sukiojasi daug gyvūnų.
Vilkų.
Bizonas. Bizonų.
Ir jei jie įžengs į muziejus
ir ims kasytis į paveikslus, bus…
Taip.
Bus bėdų.
Galime apsaugoti tuos pastatus, jei nori.
Puiku.
Būtų puiku.
Nenorėčiau pamatyti, kaip bizonas atrajoja Moną Lizą.
Nežinau, apie ką kalbėti.
O kas sako, kad reikia?
Gal pažaiskime stalo žaidimą?
- Rimtai? - Gali būti smagu.
Gerai.
Taigi, ko pageidautume?
„Bananagrams“?
Ne. Būtų neįdomu.
Tu žinai visus žodžius.
Šachmatai. Ne.
Jėzau, ne.
Be to, trūksta baltųjų bokšto, pameni?
Bet galime gauti naują.
Ką dar turime?
„Rizika“. Pasaulio užkariavimas. Juokinga.
Nežinau, kodėl apskritai jį turime.
O gal tą, kurį žaisdavai su savo pusseserėmis ir pusbroliais?
Nespėjai.
Tu leidi man laimėti? Ar tikrai nesugebi?
Žaiskime, ir pamatysi.
Daugybę metų buvau pamiršusi šį žaidimą.
Mano močiutė turėjo raudoną ir mėlyną
kalades, ir po žaidimo visuomet liepdavo mums tvarkingai sudėti kortas.
Tą daro tas, kas pralaimi.
Norėtum, kad pusbrolis Henris atvyktų tavęs aplankyti?
Nematei jo nuo 2005 m. Kalėdų.
Su juo kalbėčiausi lygiai taip pat, kaip su tavimi, ar ne?
Tada ne.
Jei jis manęs nepasigedo pastarąją 41 dieną, tai ko dabar?
Kodėl jį vadina „Spjūviu“?
Tiksliai nežinome.
Kaip tai nežinote? Jūs viską žinote.
Taip? „Spjūvis.“
Žinome, kad jis atsirado Jungtinėje Karalystėje 9-ajame dešimtmetyje.
Yra kelios teorijos, kas sugalvojo pavadinimą, bet aiškaus atsakymo nėra.
Pasiruošusi? Spjūvis.
1986 m. vienas žmogus vardu…
Nieko sau.
Tarsi žaisčiau kortomis su suknistu „Google“.
Jau visi sugrįžo?
Dauguma. Dar prireiks valandos ar kelių.
Ar tu…
Manai, galėtumėte nuplauti tuos dažus?
SUGRĮŽKITE
Žinoma.
Ačiū.
Gero vakaro.
Kerol, galime pasilikti, jei nori.
Kiek panorėsi.
Ką? Ne. Neabejoju, turit ką veikti.
Aš irgi turiu visokiausių reikalų, taip sakant.
Suvokiau,
kad nesugalvojau paklausti, kur jūs gyvenate.
Tokio dalyko kaip nuosavybė nebėra.
Jokios privačios nuosavybės.
Kur būname, ten ir gyvename.
Taip, bet…
Kur jūs naktį miegate?
Galime parodyti.
Miegate visi drauge?
Kodėl?
Sutaupome elektros.
Dujų.
Efektyviau šildyti ir vėsinti vieną didelę patalpą nei šimtus mažų.
Tai nevirs orgijos scena kaip „Matricos“ filmo pabaigoje, ar ne?
Nebent tu to nori.
Naudojamės tokiomis erdvėmis visame pasaulyje.
Bažnyčiomis, prekybos centrais.
Palauk, šis šuo nėra vienas iš jūsų?
Tikrai ne.
Nors jis labai gerutis.
Jo vardas – Meškis Džordanas.
Labas, Meški.
Labas.
- Nežinojau, kad turite augintinių. - Neturime.
Bet kai gyvūnas atsisako palikti buvusį šeimininką, mes juo pasirūpiname.
Meškis myli Malkolmą.
Nori šiąnakt likti su mumis?
Galime tau pastatyti atskirą lovą, jei nori.
- Ne, ne. - Privačiai.
Viskas gerai. Aš jau eisiu namo.
Jei tik jausiesi laiminga.
Galime tave pavėžėti. Arba gali paimti mūsų automobilį.
Ką nors sugalvosiu.
Neprieštarausi, jei prigulsime?
Prašau.
RENGINIŲ RŪMAI
Smagiai praleidome laiką.
Džiaugiamės sugrįžę.
Taip.
Nori, kad paruoštume tau pusryčius?
Ne. Aš susitvarkysiu.
Ir man buvo smagu.
SMĖLIS RYJA ŽMONES? *SMĖLIO POTVYNIS?
RABANAS MIRŠTA (VĖL?) ŠĮKART IŠTIES? (PAKLAUSK VAL)
LUKASIJA APSIMETA PIRATE? PRIMENA ŠEKSPYRĄ!
NORI ĮSITEIKTI DUOTŲ MAN ATOMINĘ BOMBĄ?!
NEGALI ŽUDYTI, NET MUSĖS
NĖRA NUMYLĖTINIŲ, VISUS IŠGAMAS MYLI VIENODAI
MĖGINA MANE PAKEISTI! KEISTAI SĄŽININGI. NEGALI MELUOTI.
JIE. ĖDA. ŽMONES.
Sunku rasti gražesnį vaizdą.
Dievinu traukinius.
Traukinio švilpukas kažkuo traukia, supranti?
Kuo?
Nagi, turbūt kada pasakiau kokiam žmogui, kad dievinu traukinių švilpukus.
Maniau, viską apie mane žinote.
Šito nežinojome.
Tai…
vienišiausias garsas pasaulyje.
Kaip tu tą padarai?
Tai kažkaip susiję su kūno elektromagnetiniu lauku.
Mūsų natūraliu elektros krūviu, taip sakant.
Tu irgi jį turi, tik nepanaudoji.
Taigi… tai tarsi radijas?
Panašiai.
Bet radijo ryšys yra tarsi kalbėjimas.
Jis sąmoningas.
Mūsų bendravimas nesąmoningas.
Homeostatiškas.
Tarsi kvėpavimas.
Tai…
Ne.
Dar daug dalykų ne iki galo suprantame.
Kam jums šiandien reikalingi traukiniai?
Maisto pristatymui.
Kerol, tau viskas gerai?
Taip. Puikiai.
Atleiskite. Tęskite.
Ar ir tau taip gera?
Žinoma.
Taigi…
Na… kaip?
Dabar tau daro masažą,
bet iš esmės tai jūs patys jį sau darote.
Taip.
Ir tuo pačiu metu darote masažą man.
- Taigi, noriu pasakyti… - Tai tiesa.
Kaip tai veikia?
Ar visi jaučia tai, ką tu dabar jauti?
Ar masažas dabar daromas visam pasauliui?
Ne. Ne visai.
Tai tarsi…
Per paskutines dešimt minučių
mirė 1 674 ir gimė 965 žmonės.
Ir…
Kol tą pasakėme, žmogus Bulgarijoje nukrito ant geležinės tvoros.
O Jėzau.
Viskas gerai.
Nemanome, kad susižeidė gyvybiškai svarbius organus.
Jausti viską vienu metu būtų nepakeliama.
Bet sužinome, kai tai nutinka.
Esame informuoti.
Kaip ir žinome, kad tau dabar pašiurpo oda.
Kad jau viską pasakiau,
tai šis masažas… malonus.
Taigi, štai iš kur jis.
Taip.
Šiaip ar taip, tai – žvaigždė.
Kepleris-22.
O planeta, kurios tu nematai, yra Kepleris-22b.
Mes ją taip vadiname. Neįsivaizduojame, kaip jie ją vadina.
Jos spindulys maždaug dukart ilgesnis už Žemės,
ir manome, kad jų planeta gali būti vienas didžiulis vandenynas.
Kartais užsimerkiame ir bandome įsivaizduoti.
Nesu tikra, ar žiūriu ten, kur reikia.
Turiu galvoje, matau…
rodos, Gulbės žvaigždyną.
Ar matai žvaigždę, ryškesnę už kitas?
Taip.
Tai – Denebas.
Jei nubrėši tiesią liniją nuo pirmos dalies,
pamatysi nedidelį šviesos taškelį.
Neskiriu tų taškelių.
Danguje daug šviesos atsispindi nuo miesto.
Pažiūrėkime, ką galime padaryti.
Nieko sau.
Pamėgink dabar.
Galime pasukti taip, kad jis atsidurtų okuliaro centre.
Taip galbūt lengviau pastebėsi.
Palauk minutėlę. Palauk.
Taip, rodos, matau.
- Matau. - Tikrai?
Matau.
Taip.
Taigi, kokie žmonės gyvena Kepleryje-22b?
Mes apie juos turbūt niekada nieko nesužinosime.
Jie per toli.
Bet mes žinome, kad juos mylime.
Ir esame jiems dėkingi.
Ir būsime geranoriški, nesvarbu, kiek laiko prireiks.
Ką tai reiškia?
Turime pasidalinti jų dovana.
Su visais, kurie gali būti ten.
Tik noriu pasitikslinti – ten, „ten“?
Kaip tiksliai tą padarysite?
SIGNALAS IŠ KEPLERIO-22B STATO MILŽINIŠKĄ ANTENĄ!!!
PANAUDOJA VISĄ GALIĄ PASAULYJE, KAD IŠSIŲSTŲ SIGNALĄ Į KOSMOSĄ!
BENDRAI MIEGA / APSIKABINA / KŪNO ŠILUMA
SEKSAS? – TAUPO ENERGIJĄ
BENDRAUJA KŪNO ELEKTROS KRŪVIO PAGALBA??
TRAUKINIAIS GABENA MAISTĄ
MĖGINA MANE PAKEISTI! REIKIA MANO SUTIKIMO
Galit padaryti man paslaugą?
Labas.
Ačiū.
Mums malonu.
Ar tai reiškia tai, ką galvojame, kad reiškia?
- Ką? - Kad vėl rašai?
Rašau…
„Vaikarą“. Taip.
Taip.
Man kilo mintis, tad ėmiau rašyti ant lentos,
ir staiga baigėsi žymiklis.
Tad, taip. Vėl rašau.
Netrukdysime tau.
Mes mielai paskaitytume ką nors naujo.
Ir dar vieną „Vaikarą“.
Be abejo, jei tik norėsi su mumis pasidalinti.
Visiškai jokio spaudimo.
Žinoma.
Gero rašymo, Kerol.
MANDOVIJOS VAISIUS = NUODAI!? ELIKSYRAS? MEILĖS GĖRIMAS!
KĄ ŽINAU APIE JUOS: PYKTIS = PAVOJUS?
KAIP?!
Visai neblogai.
Nedaug trūko.
Valio.
Nesipūsk prieš mane.
Sakau tau.
Prisiekiu Dievu, vaikystėje puikiai jį žaidžiau.
Žinom.
Gal juokauji, bliamba?
Jėzau.
Sakei, nesi žaidusi.
Zoža niekada nežaidusi.
Bet turime jungtinius visų kroketo čempionų sugebėjimus,
tad tai yra šioks toks pranašumas.
Taip. Suprantu tai šachmatuose ir panašiai,
bet kamuoliuko mušimas – tai raumenų atmintis.
Jūs ir tuo dalinatės?
Galbūt. O gal tiesiog tu prastai žaidi.
TU PRASTAI ŽAIDI, KEROL!!!
Šitaip, ką?
Gerai.
ZOŽA 2 KEROL 0!
Dabar laimėsiu prieš visus septynis milijardus.
Taip. Taigi,
tuoj įkrėsiu septyniems milijardams į kailį.
Galime paklausti?
Žinoma.
Kokia buvo geriausia tavo rašymo diena?
Tokios nėra.
Tikrai?
Liaukis, juk turite kitų rašytojų.
Turėtumėte žinoti. Tarsi klaustum:
„Kuris kartas buvo smagiausias, kai tau gręžė dantis?“
Vargšė nukankinta menininkė.
Beje, vis dar mano eilė.
Kodėl klausi?
DIRBAME VISĄ PARĄ
NEIŠSENKANTYS KAVOS PUODELIAI
Ši vieta buvo uždaryta daugybę metų.
Nesitikėjau čia sugrįžti.
Galime prisijungti?
Taip, prašau.
Ačiū.
Ar pasakysi, ką jauti?
Būtų garbė pasidalinti.
Na…
Viskas prasidėjo čia. Kaip patys žinote.
Anksčiau rašydavau ranka į geltonus bloknotus.
Kuriuos pavogdavau iš laikino darbo.
Turėjau jų gal dvidešimt, vis tekdavo juos perskaityt ir išbraukyti.
Visą laiką svajojau susitaupyti pinigų nešiojamajam kompiuteriui.
Tada išplėšdavau puslapius,
susegdavau juos į krūvą su milžiniška metaline sąvaržėle,
kurią taip pat pavogiau,
ir kuriai atlenkti reikėjo abiejų rankų,
kad pridėčiau vieną puslapį.
Dėl to mano delnuose likdavo žymės.
Tai buvo tikras košmaras.
Ir dar buvo ta padavėja, Bri.
Man ji labai patiko. Vis įpildavo man kavos.
Niekada man nepriekaištavo dėl to, kad visą dieną užimu staliuką.
Dieve mano.
Sėdėk, kiek tik nori, mieloji.
Ši vieta.
Čia aš…
pabėgdavau nuo visų.
Labai nusiminiau, kai ji…
ji… Palaukit, ji sudegė.
Jūs ją atstatėte?
Nuo… Palaukit. Nuo nulio?
Tuščios aikštelės?
Atstatėme.
Dieve, kaip ilgiuosi tų dienų.
Dirbdavau visą naktį, kad visą rytą galėčiau rašyti, ir tada…
Noriu pasakyti, tai buvo geriausias laikas.
Viskas gerai?
Kerol?
Šiandien taip staiga mus palikai.
Ar viskas gerai?
Taip, nerealiai.
Sarkazmas.
Taip.
Nori išgerti? Nori.
Išgersime, jei tau dėl to bus gera.
Išgersite.
„Mes manome. Mes norime.“
Niekaip negali pasakyti „aš“?
- Numirtum? - Žinoma, ne.
Mums…
Man… būtų keista, semantiškai,
bet, žinoma, ji galėtų…
Mes ga…
Nieko sau.
Visos pasaulio smegenys nesugeba išspausti suknisto įvardžio.
Dėl to nuliūdai?
Kur gyveno ta padavėja?
Bri.
„Prisijungimo dieną“, kai ji dar buvo ji, o ne jūs.
Kur ji buvo?
Majamyje.
Dirbo? Atostogavo?
Dirbo. Kosmetologe.
Buvo neseniai ištekėjusi.
Bet jau nebe.
Taigi, ji gyveno toliau, o tuomet kas?
Atitempėte ją atgal, kad suvaidintų padavėją teatre?
Kerol, nelabai suprantame, dėl ko nerimauji.
Ar galėtum pasakyti konkrečiau?
Jūs stengiatės nukreipti mano dėmesį.
Išmušti mane iš kelio.
Atstatėte mano mėgstamiausią užkandinę,
šokinėjate iš džiaugsmo, kai pasakau, kad vėl ėmiau rašyti,
bet visa tai – vaidyba.
Manipuliacijos, nes žinote, kad aš dar nepasidaviau.
Pripažink.
Pasakyk, jog žinote, kad aš nepasiduosiu.
Žinome.
Norėtume, kad pasiduotum.
Bet tiesa ir tai, kad mums labai patinka „Vaikaras“.
Gerai, atvirumas.
Pirmyn. Pakalbėkim atvirai.
Jūs man patinkate.
Jūs, žmonės. Jūs… nesvarbu.
Jūs…
Man patinka daug jūsų savybių,
bet šitai?
Visiška katastrofa.
Tai labai netvaru.
Tai – psichinė liga. Psichozė.
Mirštate iš bado, bet negalite nusiskinti suknisto obuolio nuo obels?
Aš… Kaip…
Kas nors turi sustatyti pasaulį į vėžes, net jei dėl to vėl mane paliksite.
Net jei dėl to aš…
- Labas rytas. - Labas.
Seniai atsikėlei?
Senokai.
Nori perskaityti pirmą skyrių?
Nepalik manęs nežinioje.
Rabanas…
dabar yra moteris.
Seniai turėjo būti.
Bet dabar pamaniau, kodėl ne?
Logiška.
Taigi, nauja interpretacija?
Nėra reikalo.
- Tai gali įvykti. - Kaip?
Tiesos Šriftas iš antrosios knygos?
Ne.
Ne, nesuveiktų.
- Ne, taip, tu teisi. - Keičiantieji formą iš Golinbrėjaus.
Mąsčiau apie Eivaloro…
- Eivaloro urvus. - Taip.
- Bet argi jie nedingo? - Žinoma.
Bet kas tas laikas tokiems kaip Rabanas?
Jiems tereikia prikišti nagus prie kapitono Virdžilo
- laiko kompaso ir… - Laiko kompasas!
- Nieko sau. - Mąsčiau, kad Lukasija
panaudotų kompasą kam nors,
niekaip nepamenu, kam,
bet tai… Rabanui būtų labai logiška.
Taip.
Tai tau kol kas patinka?
Kerol.
Mums…
Man labai patinka.
Džo Pasas groja gitara.
Rėjus Braunas – bosine gitara.
Mikis Rokeris – šiais neįtikėtinais būgnais,
ir, žinoma, neprilygstamasis Dizis Gilespis – trimitu.
O dabar – tikras kąsnelis gurmanams.
Mailso Deiviso „All of You“ per KHNM stotį, 92,4 FM.
Tikiuosi, pagaminsi tiek, kad užtektų abiem.
Tu irgi valgysi.
Mėgsti omletą, ar ne?
Mes mėgstame.
Mėgstame visą pusryčių maistą.
Žinoma.
Bet tu.
Vienaskaita, „tu“…
Ar Zoža mėgsta omletą?
Zoža mėgsta…
Aš mėgstu omletą.
Nedaug kartų teko ragauti.
Kokį maistą labiausiai mėgsti?
Mangų ledus.
Dievinu mangų ledus.
Kaimynystėje gyveno senukas, pardavinėjęs juos iš mažo vežimėlio.
Stebėdavau, kaip laivai išplaukia iš Gdansko.
Naujutėlaičiai. Į pirmąją kelionę.
Man buvo… gal dešimt metų?
Ir tie milžiniški laivai mane užburdavo.
Kas juos stato?
Kam?
Kur jie plaukia?
O dabar aš žinau.
Kartais tas senukas su vežimėliu
duodavo mums ledų už dyką, jei neišparduodavo.
Žinojo, kad mūsų kišenėse vėjai švilpia.
Tai buvo laikai, kai šalis atgimė,
ir staiga atradome naujų skonių.
Mėtos, kavos, persikų.
Bet mangų
buvo mano mėgstamiausi.
Ačiū, kad papasakojai.
Zoža?
Pas tave atvyksta svečias.
Gerai.
MEKSIKOS–JAV SIENA 31 KM
Išvertė Akvilė Katilienė