Tu esi atgriezies pie mums.
Manus, vai tu mūs dzirdi? Kā jūties?
Vai atceries, kas ar tevi notika?
Tu mūs pamatīgi nobiedēji.
Labā ziņa - antibiotikas iedarbojas uz infekciju.
Tomēr tev droši vien kādu laiciņu vajadzēs palikt šeit.
Tev jāatgūst spēki.
Manus!
Mēs saprotam, ka to ir grūti aptvert.
Bet tev vajag laiku, lai atlabtu. Tavam ķermenim vajag atpūtu, tam vajag…
Es aizeju.
Cik esmu parādā?
Rēķins! Cik esmu parādā?
Tu mums neko neesi parādā.
Ne jau jums.
Īstajiem cilvēkiem, kas šeit bija agrāk.
Slimnīca. Diegi, zāles. Viss kaut ko maksā.
Pirms savienošanās
tava ārstēšana šajā konkrētajā slimnīcā būtu maksājusi
8277,53 balboa vai amerikāņu dolāru.
Balboa?
Es esmu Panamā?
Vai tev vajadzēs detalizētu čeku?
Es, Manuss Ovjedo, esmu parādā šai slimnīcai 8277,53 $.
Un vienu ātro palīdzību.
Lūdzu, necelies.
- Piedod. - Ar prieku.
Paldies.
Priekā!
Vai nav pārāk salda?
Vienmēr baidos, vai nav par maz ūdens.
- Tā ir pašā laikā. - Jā?
Varu pieliet vēl, ja vēlies. Ūdeni.
O'Kīfa šeit izskatās labi.
Es grasījos to atdot.
Mēs domājam, ka tur tā izskatās brīnišķīgi.
Es…
to tikai paglabāju, zini.
Šeit apkārt klaiņo daudz dzīvnieku.
Vilki.
Bifelis. Bifeļi.
Un, ja tie ieklīstu muzejos
un sāktu berzēties gar gleznām, tās…
Jā.
Tas varētu būt problemātiski.
Mēs varam šīs ēkas nocietināt, ja vēlies.
Lieliski.
Tas būtu lieliski.
Lai bifelis neapēd Monu Lizu.
Es nezinu, par ko lai runā.
Kur teikts, ka mums jārunā?
Varbūt uzspēlējam galda spēli?
- Nopietni? - Varētu būt jautri.
Labi.
Nu, ko izvēlēsimies?
Bananagrams?
Nē. Tas nebūtu jautri. Tu zini visus vārdus.
Šahs. Nē.
Jēziņ, nē.
Un tev trūkst baltā torņa. Atceries?
Bet varam sagādāt tev jaunu.
Kas vēl mums ir?
Risk. Pasaules pārvaldīšana. Baigi smieklīgi.
Nezinu, kāpēc mums vispār tā ir.
Varbūt to, kuru kādreiz spēlēji ar brālēniem?
Nokavēji!
Vai tu ļauj man uzvarēt vai arī vienkārši slikti spēlē?
Turpini spēlēt un uzzināsi.
Gadiem nebiju iedomājusies šo spēli.
Manai omei bija zila un sarkana kava.
Un, pirms likām nost, mums tās vajadzēja sašķirot pareizajās kastītēs.
Šķiro zaudētājs.
Vai tu gribētu, lai brālēns Henrijs tevi apciemo?
Neesi viņu satikusi kopš 2005. gada Ziemassvētkiem.
Tas būtu tieši tāpat kā runāt ar tevi, vai ne?
Tad - nē.
Šo 41 dienu viņš nav gribējis mani satikt. Kāpēc tagad?
Kāpēc to sauc par spitu?
Mēs īsti nezinām.
Ko tu runā? Jūs zināt visu.
Vai ne? Spits.
Zinām, ka 20. gs. 80. gados tā radusies Lielbritānijā.
Ir dažādas teorijas par nosaukuma autoru, bet noteiktas atbildes nav.
Esi gatava? Spits!
1986. gadā vīrs, vārdā…
Tāpat kā spēlēt kārtis ar sūda gūgli.
Vai visi ir atgriezušies?
Gandrīz. Pēc stundas vai divām visi būs klāt.
Vai jūs…
Vai jūs varētu to nomazgāt?
ATGRIEZIETIES
Protams.
Paldies.
Nu ko, tad arlabvakaru!
Kerola, mēs varam palikt, ja vēlies.
- Cik ilgi vien vēlies. - Ko? Nē. Tev noteikti ir darīšanas.
Un man ir šādi tādi mājas darbi un tā tālāk.
Zini, man ienāca prātā,
ka nekad neesmu pajautājusi, kur tu dzīvo.
Īpašumtiesības vairs nepastāv.
Privātīpašuma nav.
Mūsu mājas ir tur, kur apmetamies.
Protams, bet…
Es domāju - kur tu nakšņo?
Mēs varam tev parādīt.
Visi guļ kopā?
Kāpēc?
Tiek taupīta elektrība.
Dabasgāze.
Ekonomiskāk apsildīt un atvēsināt vienu lielu telpu nekā simtiem mazu.
Šī nepārvērtīsies par orģiju kā tās Matriksa filmas beigās, vai ne?
Vienīgi tad, ja tu to vēlēsies.
Šādas telpas mēs izmantojam visā pasaulē.
Veikalus, baznīcas, konferenču zāles.
Pag, šis suns taču nav viens no jums, vai ne?
Noteikti nav.
Lai gan viņš ir ļoti labs puika.
Viņu sauc Lācis Džordans.
Čau! Čau, Lāci!
Čau!
- Nezināju, ka turat mājdzīvniekus. - Neturam.
Bet, ja dzīvnieks atsakās pamest veco saimnieku, mēs par to rūpējamies.
Lācis ļoti mīl Malkolmu, kurš ir tur.
Vai tu gribētu šonakt palikt pie mums?
Uztaisīsim tev savu gultu, ja gribi.
- Nē. - Atsevišķi.
Nevajag. Es braukšu mājās.
Ja tas tevi dara laimīgu.
Mēs varam tevi aizvest. Vai paņem mūsu mašīnu.
Es kaut ko izdomāšu.
Vai neiebilsti, ja apgulsimies?
Lūdzu.
PASĀKUMU CENTRS RIO RANCHO
Mums kopā ar tevi bija patīkami.
Ļoti priecājamies atkal būt šeit.
Jā.
Vai gribi, lai pagatavojam tev brokastis?
Nē. Es pati.
Man arī bija patīkami.
NĀVĪGIE SMILŠBLUSIEŠI?! *SMILŠU PLŪDI
RABĀNS MIRST (ATKAL?) PAVISAM?!? (VELA?)
LUKEIŠA PIRĀTA DRĒBĒS?! KĀ ŠEKSPĪRAM
IZTAPĪGI - DOTU MAN ATOMBUMBU?!
NESPĒJ NOGALINĀT
VISUS KRETĪNUS MĪL VIENĀDI
CENŠAS MANI PĀRAUDZINĀT! DĪVAINI GODĪGI? NEPROT MELOT.
VIŅI. ĒD. CILVĒKUS.
Nepārspējams skats.
Kā man patīk vilcieni!
Vilciena svilpes skaņā ir kaut kas tāds, zini?
Kas tajā tik īpašs?
Beidz! Es noteikti esmu kādam stāstījusi, ka man patīk vilciena svilpe.
Domāju, ka tu par mani zini visu.
Šo ne.
Tā ir…
pasaulē vientuļākā skaņa.
Kā tu to dari?
Tas ir kaut kā saistīts ar ķermeņa elektromagnētisko lauku.
Ar mūsu dabisko elektrisko lādiņu, tā sakot.
Tev arī tas ir, tikai tu to neizmanto.
Tā kā… radio?
Aptuveni.
Bet radio pārraide ir kā runāšana.
Tā ir apzināta.
Mūsu saziņa ir neapzināta.
Homeostatiska.
Kā elpošana.
Tātad…
Nē. Nē.
Mēs joprojām daudz ko neizprotam.
Kāpēc jums joprojām vajag vilcienus?
Pārtikas sadalei.
Kerola, tev viss kārtībā?
Jā. Man ir lieliski.
Piedodiet. Turpiniet.
Vai tev arī tas ir patīkami?
Protams.
Tātad…
Bet… kā?
Nu, es zinu, ka tevi pašlaik masē,
bet faktiski tu masē sevi pati.
Jā.
Un vienlaikus tu masē mani.
- Tātad, nu… - Taisnība.
Kā tas darbojas?
Vai visi pašlaik jūt to pašu, ko tu?
Vai visa pasaule saņem masāžu?
Nē. Ne gluži.
Tas ir drīzāk…
Pēdējo desmit minūšu laikā
1674 cilvēki ir miruši un 965 piedzimuši.
Un…
Kamēr mēs to pateicām, vīrieti Bulgārijā nejauši caururba dzelzs sēta.
Ak, Jēziņ!
Nekas.
Mēs nedomājam, ka ir skarti dzīvībai svarīgi orgāni.
Just visu vienlaikus būtu neizturami.
Bet notikuma brīdī mēs to zinām.
Mēs apzināmies.
Tāpat kā apzināmies, ka tev tikko izsitās zosāda.
Bet, no otras puses,
šī masāža ir patīkama.
Tātad tas ieradās no turienes.
Jā.
Šā vai tā - zvaigzne.
Keplers-22.
Un planēta, kuru tu nevari saskatīt, ir Keplers-22b.
Mēs to tā saucam. Mēs nezinām, kā viņi to sauc.
Tai ir aptuveni divreiz lielāks rādiuss nekā Zemei.
Un mēs domājam, ka viņu planēta varētu būt milzīgs okeāns.
Reizēm mēs aizveram acis un cenšamies to iztēloties.
Nezinu, vai vēroju īsto vietu.
Saproti, es redzu…
Gulbi, man šķiet.
Vai redzi zvaigzni, kas ir spožāka par citām?
Jā.
Tā ir Deneba.
Taisnā līnijā no spārna pirmās daļas uz augšu
tev vajadzētu redzēt mazu gaismas punktiņu.
Es neatšķiru punktiņus citu no cita.
Pilsēta rada lielu gaismas piesārņojumu.
Pamēģināsim to novērst.
Paskaties tagad.
Mēs to varētu iecentrēt objektīvā,
lai tev ir vieglāk saskatīt.
Acumirkli. Pag, pag!
Jā, šķiet, ka redzu.
- Es to redzu. - Jā?
Jā.
Tātad kādi ir Keplera-22b ļaudis?
Diez vai mēs par viņiem vispār ko uzzināsim.
Viņi ir pārāk tālu.
Bet mēs zinām, ka viņus mīlam.
Un esam viņiem pateicīgi.
Un mēs turpināsim atmaksāt ar labu, cik ilgi vajadzēs.
Ko tas nozīmē?
Mums jādod viņu dāvana tālāk visiem, kas vēl varētu būt tur laukā.
Skaidrības labad - "tur laukā" ir tur laukā?
Kā jūs to izdarīsiet?
SIGNĀLS NO KEPLERA-22B BŪVĒ MILZĪGU ANTENU!!!
AR VISU PASAULES ELEKTRĪBU SŪTA KOSMOSĀ SIGNĀLU
GUĻ KOPĀ / ČUPIŅĀ / ĶERMEŅA SILTUMS
SEKSS? - ENERGOEFEKTĪVI
SAZIŅA CAUR ĶERMEŅA ELEKTRISKO LĀDIŅU??
VILCIENI PĀRVADĀ PĀRTIKU (FUI)
CENŠAS MANI MAINĪT! VAJAG MANU ATĻAUJU
Vai vari man izpalīdzēt?
Sveika!
Paldies.
Ar prieku.
Vai tas nozīmē to, ko mēs domājam?
- Ko? - Tu atkal raksti?
Rakstu…
Vaikaro. Jā.
Jā.
Man ienāca prātā ideja, sāku pierakstīt uz tāfeles,
bet pēkšņi flomāsters beidzās.
Tā ka, jā. Es atkal rakstu.
Nu, mēs tevi nekavēsim.
Ļoti priecājamies, ka būs atkal kaut kas jauns, ko lasīt.
Un vēl viens Vaikaro.
Protams, vienīgi tad, ja gribēsi tajā dalīties ar mums.
Mēs tev neko neuzspiežam.
Protams.
Veiksmīgu rakstīšanu, Kerola!
SPAISAUGLIS = INDĪGS?! ELIKSĪRS?!?! MĪLAS DZĒRIENS!
KO ES PAR VIŅIEM ZINU: DUSMAS = BRIESMAS?
KĀ!?
Tas bija labi.
Bija ļoti tuvu.
Ju-hū!
Nerunā ar mani kā ar muļķi.
Es tev saku.
Goda vārds, bērnībā šajā spēlē biju neuzvarama.
Mēs zinām.
Bļāviens, tu ņirgājies?
Jēziņ!
Teici, ka nekad neesi spēlējusi.
Zoša nav spēlējusi.
Bet mūsu rīcībā ir visu pašlaik dzīvo kroketa čempionu zināšanas,
un tā ir neliela priekšrocība.
Jā. Šahā un tamlīdzīgi tas ir skaidrs,
bet sitiens pa bumbiņu saistīts ar muskuļu atmiņu.
Arī tā jums ir kopīga?
Varbūt. Bet varbūt tu esi tizla.
KEROLA - TIZLENE!!!!
Tā mēs rīkojamies.
Labi.
ZOŠA 2 KEROLA 0!
Par to es jūs, septiņus miljardus, sasitīšu.
Jā. Tātad
septiņi miljardi tūliņ dabūs pa pakaļu.
Vai drīkstam tev ko pajautāt?
Protams.
- Kura rakstot bija tava labākā diena? - Tādas nemēdz būt.
Tiešām?
Pie jums taču ir citi rakstnieki.
Jums būtu jāzina. Tas ir kā jautāt:
"Kura zobu urbšanas reize tev patika visvairāk?"
Tu, nabaga izmocītā māksliniece.
Starp citu, joprojām mana kārta.
Kāpēc jautā?
ATVĒRTS 24 STUNDAS LAUCHLIN'S
KAFIJA BEZ IEROBEŽOJUMA
Šī vieta daudzus gadus bija slēgta.
Nedomāju, ka te kādreiz atgriezīšos.
Drīkstam piesēst?
Lūdzu.
Paldies.
Vai izstāstīsi, ko tu jūti?
Mums būtu gods tajā dalīties ar tevi.
Nu…
Tieši šeit viss sākās. Tu, protams, zini.
Es rakstīju ar roku dzeltenos līniju bloknotos,
kurus zagu savā pagaidu darbā.
Man bija kādi 20, kurus vajadzēja pāršķirstīt, kaut ko izsvītrot.
Un es visu laiku sapņoju sakrāt pietiekami daudz naudas datoram.
Tad es izplēsu tās lapas
un sastiprināju ar milzīgu metāla saspraudi,
kuru arī nozagu
un kuru varēja atlauzt vaļā tikai ar abām rokām.
Tikai tik daudz, lai iebīdītu vienu vienīgu lapiņu.
No tā man plaukstās bija milzīgas iedobes.
Tas viss bija sasodīts murgs.
Un šeit bija kāda viesmīle. Brī.
Man viņa patika. Vienmēr uzpildīja manu krūzi.
Nekad nepārmeta, ka es visu dienu aizņemu galdiņu.
Ak dievs!
BRĪ
Sēdi, cik ilgi gribi, dārgā.
Šī vieta.
Šī vieta…
bija mans patvērums.
Biju satriekta, kad tā…
tā… Pag, tā nodega.
Jūs to atjaunojāt?
No… Pag! No nulles?
Tukšā vietā?
Jā.
Kā man trūkst to laiku!
Strādāšanas naktīs, lai visu rītu varētu rakstīt, un tad…
Zini, tie bija vislabākie laiki.
Vai viss kārtībā?
Kerola?
Tu mūs šodien ļoti strauji pameti.
Vai viss kārtībā?
Jā, pasakaini.
Sarkasms.
Jā.
Gribi iedzert? Tu gribi iedzert.
Mēs iedzersim, ja tevi tas iepriecina.
"Mēs".
"Mēs domājam. Mēs gribam."
Vai tu nomirtu, ja pateiktu "es"?
- Ko? - Protams, ne.
Mums…
man… tas šķiet semantiski dīvaini, bet, protams, viņa varētu…
Mēs v…
Visas pasaules smadzenes, bet tu nevari atrast sūda vietniekvārdu.
Vai tāpēc tu dusmojies?
Kur dzīvoja tā viesmīle?
Brī.
"Savienošanās dienā", kad viņa vēl bija viņa, nevis jūs.
Kur viņa bija?
Maiami.
Strādāja? Atpūtās?
Strādāja. Par kosmetoloģi.
Bija nesen apprecējusies.
Bet vairs nav.
Tātad viņai bija cita dzīve. Bet kas notika pēc tam?
Jūs atvilkāt viņu šurp, lai drusku patēlo? Paspēlē viesmīļu teātrī?
Kerola, mēs nesaprotam, kas tevi satrauc.
Vai vari izteikties konkrētāk?
Tu centies novērst manu uzmanību.
Novirzīt no kursa.
Tu atjauno manu mīļāko ēstuvi,
tu lēkā aiz prieka, uzzinot, ka es atkal rakstu,
bet tas viss ir teātris.
Tie ir manipulatīvi meli, jo tu zini, ka es neesmu padevusies.
Atzīsties!
Pasaki, ka tu zini - es nepadošos.
Mēs zinām.
Mēs gan to vēlētos.
Bet mums tiešām patīk Vaikaro.
Labi. Godīgums.
Pamēģināsim! Kārtis galdā!
Tu man patīc.
Jūs, ļaudis. Jūs… lai kas jūs būtu.
Jūs esat…
Daudz kas man jūsos patīk.
Bet šis?
Šī ir katastrofa.
Šis nav ilgtspējīgi.
Tā ir garīga slimība. Psihoze.
Jūs badojaties, bet pat sūda ābolu nevarat noplūkt no koka?
Es… Kā…
Kādam ir jāatjauno pasaulē agrākā kārtība, pat ja jūs mani tāpēc atkal pametīsiet.
Pat ja es tāpēc…
- Labrīt! - Sveika!
Cik ilgi tu esi nomodā?
Pietiekami ilgi.
Vai gribi izlasīt pirmo nodaļu?
Neturi mani neziņā.
Rabāne…
tagad ir sieviete.
Sen bija laiks.
Bet tagad nodomāju - kāpēc ne?
Loģiski.
Vai tu to kaut kā paskaidrosi?
Nav vajadzības.
- Tas var notikt kanoniski. - Kā?
Patiesības avots otrajā grāmatā?
Nē.
Nē, tas nebūtu ticami.
- Nē, jā, tev taisnība. - Golinbrejas maiņveiži.
Es domāju par Evaloras…
- Evaloras alas. - Jā.
- Bet vai laiks tās nebija aizslaucījis? - Jā, bija.
Bet kas tādam cilvēkam kā Rabāne ir laiks?
Jādabū tikai kapteiņa Vērdžila
- laika kompass un… - Laika kompass!
Es biju gribējusi, lai Lukeiša
izmanto šo kompasu kaut kam, bet tagad neatceros kam,
bet Rabānei tas būtu derīgāks.
Jā.
Tātad tik tālu tev tas patīk?
Kerola!
Mums…
Man tas ļoti patīk.
Džo Pāss ar ģitāru. Rejs Brauns tur ritmu uz basa.
Mikijs Rokers spridzina uz mazajām bungām,
un, protams, nepārspējamais Dizijs Gilespi ar trompeti.
Un nu īsta pērle.
Mailsa Deivisa "All of You" KHNM 92,4 FM.
Ceru, ka tu gatavo tā, lai pietiek mums abām.
Tu arī ēdīsi.
Tev garšo omletes, vai ne?
Mums garšo.
Mums garšo visi brokastu ēdieni.
Protams.
Bet tev tev.
Vienskaitlī.
Vai Zošai garšo omletes?
Zošai garšo…
Man garšo omletes.
Nav bijis daudz iespēju tās ēst.
Kas ir tavs mīļākais ēdiens?
Mango saldējums.
Man ļoti garšo mango saldējums.
Manā rajonā bija vecs vīrs, kurš to pārdeva no ratiņiem.
Es skatījos, kā no Gdaņskas iziet kuģi.
Pavisam jauni. Pirmajā reisā.
Man bija kādi desmit gadi.
Un mani valdzināja šie milzīgie kuģi.
Kas tos būvēja?
Kam?
Kurp tie devās?
Un tagad es zinu.
Reizēm vīrs ar ratiņiem
dalīja mums saldējumu tāpat vien, jo visu nespēja pārdot.
Viņš zināja, ka mums nav ne graša pie dvēseles.
Tas bija uzreiz pēc tam, kad atvērās robežas,
un pēkšņi viņam bija jaunas garšas.
Piparmētru, kafijas, persiku.
Bet mango
bija mans iecienītais.
Paldies, ka to izstāstīji.
Zoša?
Tev būs ciemiņš.
Labi.
Labi, labi, labi.
MEKSIKAS-ASV ROBEŽA 31 KM
Tulkojusi Dace Andžāne